ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 16, פרוטוקול מספר 352, 2004-12-15 10:00

ראובן ריבלין: גבירתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, חברת-הכנסת סולודקין וחבר-הכנסת מרגי, אני מצר מאוד על כך שחברי-כנסת לא חשבו לנכון להשתתף בישיבה זאת.

יעקב מרגי: במיוחד לשרת החינוך, העדרותה בולטת לרעה.

יעקב מרגי: יו"ר הכנסת ראובן ריבלין: נכון הדבר שכנסת ישראל עסוקה בימי רביעי בעיקר במספר לא מועט של ועדות, מתפזרת ביניהם ולכן האירועים התכופים בתוך הכנסת לציון כל מיני פעילויות והקדשות של חברות כאלה או חברות, הוא כבר הפך להיות דבר שהופך להיות במקום קריאת הלל לאיזשהו ריטואל שפעמים רבות הוא מחמיץ ופחות רבות משיג את המטרה ההפוכה.

יעקב מרגי: אני בדרך-כלל לא משתתף וגם מבקש למנוע כנסים שהם באים להבליט פעילותם, בעיקר של חברות מסחריות והפעם החלטתי להשתתף בכל זאת.

יעקב מרגי: החלטתי להשתתף בכל זאת במקום שהפעילות של "תפוח", הפעילות של "אינטל" היא פעילות כל-כך חשובה ונעשית לשמה ולא מתוך רצון להשיג איזשהו יתרון מסחרי וכלכלי.

יעקב מרגי: זאת פעילות אמיתית שהיא אולי השיא של האמירה "פעילות למען החברה ופעילות למען הקהילה".

יעקב מרגי: ומצאתי לנכון לבוא ולהשתתף בטקס זה ובאירוע זה שמתקיים אצלך גבירתי בוועדת החינוך.

יעקב מרגי: היו"ר מלי פולישוק-בלוך: בשיתוף ועדת המדע.

ראובן ריבלין: בוועדת החינוך, כדי לתת את אותה הוקרה מטעם הכנסת לפעילותם של אנשים חשובים ויקרים אלה, העושים זאת מתוך פעילות לצורכי ציבור באמונה שלא על-מנת לקבל פרס אלא את הפרס של ההישג של אותם אנשים אשר למענם הם פועלים.

ראובן ריבלין: המהפיכה הדיגיטלית היא מהפכה שיכולה להביא לידי לימוד מרחוק, כמעט של כל ילד בכל מקום בעולם.

ראובן ריבלין: והבשורה של המהפכה הדיגיטלית היא לכאורה בשורה האומרת, כל מקום שבו יכולים להתחבר והיום בעידן הלוויני כמעט אין מקום בעולם שאי אפשר להתחבר אליו, מאפשר לילד היום להימצא בכל מקום או בכל מרכז לימודי בעולם על-ידי לחיצה על כפתור.

ראובן ריבלין: אבל יש גם סכנה.

ראובן ריבלין: והמהפיכה הדיגיטלית יכולה להביא לפער דיגיטלי שיצור עוד יותר פערים בחברה מבחינת היכולת ללימוד.

ראובן ריבלין: שכן אלה שהיתה בידיהם היכולת ללמוד, הם כמובן יהיו קרובים וסמוכים לכל מכשיר ומחשב אשר יאפשר להם את המיומנות המתאימה לבוא ולהתחבר לכל מקור מידע שלא היה מצוי באפשרותם קודם לכן, אלא רק באותו בית-ספר שהם למדו.

ראובן ריבלין: ואותם ילדים שהם בשולי החברה אשר עניין המחשב אפילו לא יגיע להישג ידם ולידיעתם, יהיו במצב כזה שמה שהם לא הצליחו להשיג בפערים קודם לכן - אלא מתוך האמירה "היזהרו מפני עניים כי מהם תצא תורה" והרצון האישי שלהם הוא זה שהביא אותם להשגת ידע ורכישת ידע, יכול הפעם להיות דבר עוד יותר חמור, אם וכאשר האפשרות הדיגיטלית תינתן רק לאותם בעלי יכולת ותימנע מאותם חסרי יכולת ותיצור פער דיגיטלי אשר בעתיד לבוא יהיה בלתי ניתן לגישור.

ראובן ריבלין: האנשים הטובים האלה שנמצאים כאן ושאני מכיר עוד מתקופות קודמות, והמפעל שהם החלו בו כולו מכוון לאפשר לילדי ישראל אשר ידם אינה משגת.

ראובן ריבלין: פירושו של דבר שבביתם רק בחלום הטוב ביותר היו יכולים להיתקל באפשרות של שימוש במחשב.

ראובן ריבלין: הם פורסים בפניהם את האפשרות, כמעט אפשרות הפז לבוא ולהתגבר על אותו פער שעלול היה להיווצר כתוצאה מכך שהשימוש הדיגיטלי יהיה ויעמוד רק לאנשים בעלי יכולת.

ראובן ריבלין: היו ברוכים אנשים טובים.

ראובן ריבלין: היו ברוכים כי אני יודע ואני עוקב אחריכם במשך שנים שאתם עושים זאת באמת תוך רצון אמיתי לדאוג לחברה ולקהילה.

ראובן ריבלין: ולכן אני חושב שכנסת ישראל ראויה ואתם ראויים שאנחנו נציין את האירוע הזה יחד כאן בוועדת החינוך של הכנסת, שהיא אחת הוועדות החשובות ביותר מבחינת העתיד, מבחינת ההשקעה, מבחינת המשאבים של העם בישראל.

ראובן ריבלין: הלוא הוא החינוך, שכן לצערנו הרב באמת נפט לא קיבלנו כאן, גז גם הוא במשורה.

ראובן ריבלין: אין לנו כמעט מחצבי טבע.

ראובן ריבלין: משה רבנו רצה להביא אותנו לקנדה או קליפורניה, אבל בגלל שהוא היה מגמגם אז הוא אמר: "כ.כ.כ.כ." והוא הביא אותנו לכנען ובכנען יש לנו רק אוצר טבע אחד שהוא בלתי ניתן לתחליף וזה אוצר הטבע האנושי.

ראובן ריבלין: והאנשים הטובים האלה מאפשרים לנו באמת לעשות זאת.

ראובן ריבלין: אני חושב שמשרד החינוך צריך לקום ולהצדיע לאנשים טובים אלה.

ראובן ריבלין: על-כל פנים בשם כנסת ישראל מבקש לברך אותם.

ראובן ריבלין: אני גם מבקש להתנצל שלא אוכל להישאר פה כי יום רביעי הוא יום קצר ואני צריך לפתוח את הישיבה, וצריך גם להתכונן אליה.

ראובן ריבלין: הימים הם ימים לא פשוטים, ברדיו הילדים מכל הארץ יכולים לשמוע את מעללי הכנסת, אבל את הדברים החשובים והטובים אתם עושים.

ראובן ריבלין: ואנחנו מאוד מודים לכם.

ראובן ריבלין: היו"ר מלי פולישוק-בלוך: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יעקב מרגי: כמובן המלים נאמרו, אני באמת רוצה להצדיע לאינטל, כתושב הפריפריה, כאיש באר-שבע.

יעקב מרגי: אל"ף, זאת ההזדמנות שלי באופן ישיר להודות ולומר לכם מקרוב מה זה עשה לאזור שאינטל הוקמה דווקא בקרית גת ולא במרכז הארץ או במקומות עתירי תעסוקה.

יעקב מרגי: המעשה האחרון שאנחנו כמובן לא האחרון לעתיד, האחרון שאנחנו עוסקים בו היום בוועדה, הוא מעשה גדול המעשה האחרון מן הראשון.

יעקב מרגי: החשיבות הוצגה על-ידי יושב-הכנסת ועל-ידי יושבת ראש הוועדה.

יעקב מרגי: אני באמת רוצה להשתמש במילה "הצדעה" ולסיים בפתגם שאמר אותו, אני לא רוצה לצטט כי אני לא זוכר בדיוק מי אמר אותו.

יעקב מרגי: "מול חום המעשים מתקררות המלים".

יעקב מרגי: לכן צאו ביישר כוח ואתן לך את הבמה להציג את התוכניות שלכם.

יעקב מרגי: היו"ר מלי פולישוק-בלוך: תודה רבה.

יעקב מרגי: מנהלת תחום חינוך אירופה, המזרח התיכון ואפריקה של אינטל, ד"ר מרטינה רוט, היא נמצאת אתנו.

יעקב מרגי: היא תדבר באנגלית, אבל אנחנו ניתן לה את הבמה כדי לשמוע מה עושה אינטל בתחום הזה.

מרטינה רוט: shalom and thank you , unfortunatly I can't speak hebrew but I will do it in english so appoligies.

מרטינה רוט: It's really a pleasure and proud for me, to be here today, with you together to announce officially a wonderful program that we just recently in three other country's of this world, officialy announced which is intel learn to the future.

מרטינה רוט: And israel is the first country in a ….

מרטינה רוט: that will implament this program intel learn for the future a program that hopefully will be as succesful as intel teach to the future all flagship in teacher training.

מרטינה רוט: You know that intel teach to the future has now reached two million teachers worldwide, and here in israel twenty thousand.

מרטינה רוט: Which is an extra ordinary number if you think what we really bring or establish together in a public, private partnership here in your wonderful country.

מרטינה רוט: Now we thougt now after four years something else is necesery to do although there are a lot of good programs ongoing that we are doing together in israel.and this intel learn to the future is now directly addressing communties, edjucators in communitys to work with speacially underserved youth in the afternoon with project oriented based trainings we devoloped skills that they can use anytime at home in their communities with teachers or amongst students.

מרטינה רוט: And I'm especially happy that we are here together as …….

מרטינה רוט: the program with because intel is a strong believer that calliboration or what we say public\

מרטינה רוט: private partnership is the formula of success and this world wide because it will contribute also that our students and teachers are caliborating.

מרטינה רוט: That they are contributing to a better world, to a better future, and therefor intel teach or intel learn to the future is the model.

מרטינה רוט: And that we have a chance really to catch up or technoligy actually put infront of us.

מרטינה רוט: Im very happy that you are supporting the program I heard it is short before signiture on the government to be so much indorced that we even can drive it in schools, means in the informer education ….

מרטינה רוט: And I can only tell you that after one year our colleges here in israel manage to have thirteen thousand educators trained here in israel and that the advicious plan with tapua is to train fourty thousand next year.

מרטינה רוט: That’s tremendous and if I tell you that china, india and mexico are the three other countries, in this world that are starting the program, israel has already challenged them to they be best than I think we have a lot of work to do infront of us and we are happy that we are starting the program here, thank you very much to be with you in this wonderfull… יו"ר הכנסת ראובן ריבלין: thank you, you have to realize that in israel fortunatly there are slight differences between the parliament and the government.

מרטינה רוט: I would like to express once again our appreciation to what you are doing and to your … and thank you very much in the name of the people because we are representing the people but we have some influence on the government as well ………

ליאון רקאנטי: נשיאות נכבדה, הגב' מרטינה רוט, חברים יקרים, בשם "תפוח" אני רוצה לספר לכם מעט על מה שאנחנו עושים.

ליאון רקאנטי: תפוח לקידום עידן המידע הינה עמותה שקמה ביוזמת אנשי עסקים ושמטרתה הקטנת הפער הדיגיטלי בקרב אוכלוסיות חלשות ומתן הזדמנות במעגל הידע והעשייה.

ליאון רקאנטי: הטכנולוגיה המתקדמת וכלכלת האינטרנט יוצרות בישראל, לא רק מציאות כלכלית חדשה, אלא גם חברה חדשה, מתפקדת בגידול בפערים החברתיים.

ליאון רקאנטי: לצד ההזדמנויות הרבות והסיכויים שמוציא עידן המידע טמונים גם סיכונים, כפי שהיטיב לבטא, יושב-ראש הכנסת, מר רובי ריבלין.

ליאון רקאנטי: עלינו כחברה להקדים ולהתמודד עם הסיכונים הללו.

ליאון רקאנטי: עמותת תפוח מסייעת לכל שכבות האוכלוסייה בארץ ליהנות מפירותיו החברתיים, הכלכליים והטכנולוגיים של עידן המידע, על-ידי הכשרת ציבור גדול להשתמש באינטרנט תוך התמקדות בשכונות מצוקה, ערי-פיתוח ויישובי מיעוטים.

ליאון רקאנטי: ובכך להגביר סיכויו לציבור זה לרכוש השכלה וליהנות משירותים שונים ומאפשרות תעסוקה משופרות.

ליאון רקאנטי: עמותת תפוח מעמידה שירותי מחשוב ותקשורת אינטרנט לכל ילד ומבוגר שנזקק להם, במסגרת כ-50 מרכזי מידע קהילתיים.

ליאון רקאנטי: בבתי-ספר, במתנ"סים, בספריות ציבוריות ועוד.

ליאון רקאנטי: אלה מאפשרים נגישות חופשית למחשב, תמיכה טכנית והדרכה.

ליאון רקאנטי: כ-320 אלף בפריפריה קיבלו הכשרה בסיסית ובכך תרמנו תרומה חשובה לכך שהתבשרנו לאחרונה שיותר ממיליון משקי בית כבר משתמשים באינטרנט ומחוברים למחשב.

ליאון רקאנטי: ולמעלה מ-3.2 מיליון גולשים.

ליאון רקאנטי: מספרים שאנחנו מרגישים שתרמנו במשהו לעוצמתם.

ליאון רקאנטי: תפוח מאמינה שבתכנית הלימודים המשותפת והייחודית, של אינטל ותפוח, פותחת דרך לעולם האפשרויות.

ליאון רקאנטי: תפוח שמחה וגאה על בחירת אינטל ישראל בתפוח כשותפה לדרך ולהפעלת התוכנית.

ליאון רקאנטי: לתפוח בעבר תוכנית לומדים אינטל המשך ישיר לעשייתנו בשנים האחרונות, בהם הנחנו את יסודות הידע והשליטה במחשב ובאינטרנט.

ליאון רקאנטי: בתכנית החדשה לומדים התלמידים כיצד לעשות שימוש בכלים טכנולוגיים על-מנת לאסוף ולנתח מידע תוך צבירת ניסיון הבונה כישורי עבודה הנחוצים לאותם צעירים בדרכם העתידים.

ליאון רקאנטי: אנו מאמינים בשיתופי פעולה המאפשרים לכל אחד מהמשותפים למנף את היכולות, את הידע והניסיון הנצבר.

ליאון רקאנטי: ברצוני להודות למספר גופים הפועלים בתחום החינוך בישראל הפורמלי וא-פורמלי אשר חברו לאינטל ולתפוח ואפשרו לנו ללמד למעלה מ-13 אלף את התכנית בשנת 2004.

ליאון רקאנטי: משרד החינוך ומינהל המדע והטכנולוגיה, על מעורבותו וסיועו בפעילות תפוח בכלל ועל עזרתו בחיבור התכנית למערך הלימודים הפורמלי של בתי-הספר.

ליאון רקאנטי: קרן קרב אשר בחנה ואישרה את הפעלת התכנית במסגרת הקרן.

ליאון רקאנטי: ובכך התאפשר לנו להעביר את התכנית בבתי-ספר נוספים ולהעשיר את עולם הידע של המורים והתלמידים הנמנים על קהילת קרן קרב.

ליאון רקאנטי: קרן רש"י ועמותת תפנית בחינוך, המפעילה עשרות אלפי תלמידים ברחבי הארץ בפנימיות יום, אשר במסגרתן קרובה התכנית לילדים רבים שהמחשב או האינטרנט הוא המשב המצוי רק בבית-הספר או מרכז תפוח.

ליאון רקאנטי: בשנת 2005 אנו מתכננים להעביר את התכנית ל-40 אלף בכל רחבי הארץ, ואנו נעשה זאת בשיתוף עם אינטל ישראל, עם אותם גופים שנתנו אמונם בתפוח.

ליאון רקאנטי: אני גם מנצל את ההזדמנות להודות לשותפינו לדרך במגזר העסקי ובהם חברת בזק, חברת ברק וחברת CA.

ליאון רקאנטי: הן מספקות לנו את הטכנולוגיה והתקשורת במרכזים, והחברות בקבוצת IDB והחברות הרבות הנוספות התומכות בפעילות החינוכית של תפוח.

ליאון רקאנטי: ברצוני להודות לחברי ההנהלה של תפוח ולצוות המסור, המנכ"ל בני מורן, ניצה אבידן ודפנה ליפשיץ אשר על הארגון והביצוע.

ליאון רקאנטי: בחג החנוכה אנחנו חוגגים ניצחון האור על החושך, אין סמלי מזה עבורנו כאן במעמד זה בו אנו חוגגים ומברכים על מיגור הבערות מפני הידע בהארת עולמם של ילדים רבים בישראל ובעולם.

ליאון רקאנטי: תודה.

ליאון רקאנטי: יו"ר הכנסת ראובן ריבלין: ברשותך גבירתי, מר רקאנטי אני מוכרח לומר לך שאני פעם נוספת רוצה להביע את תודת החברה בישראל לך באופן מיוחד.

ליאון רקאנטי: ראיתי ילדים עם עיניים מאירות באור-עקיבא, ראיתי ילדים עם עיניים מאירות בשלומי, ראיתי ילדים עם עיניים מאירות בירוחם ובמקומות רבים אחרים שבהם תפוח עובדת ועוסקת.

ליאון רקאנטי: אני לא יכול להתרגש אתך בקוקטלים, אני לא בא לקוקטלים.

ליאון רקאנטי: וגם אני מוכרח לומר שאני מתפעל מאנשים בעלי הון שבאים לכנסת מפעם לפעם על-מנת כמובן לתת לכנסת את הכבוד המגיע לה על-ידי זה שהם מופיעים בה.

ליאון רקאנטי: אתה אחד האנשים שעוסקים בצרכי ציבור באמונה מתוך אמונה אמיתית שאתה חייב זאת לקהילה.

ליאון רקאנטי: זה רק שכנוע עצמי ואני מברך אותך והדבר בא לידי ביטוי גם במגזר היהודי וגם במגזר הערבי.

ליאון רקאנטי: ואני בטוח שחבר-הכנסת ברכה יוסיף כסגן יושב-ראש, יוסיף על מפעלכם ועל תרומת

ליאון רקאנטי: כם לקהילה גם באותם אזורים שהם כה זקוקים לכם, היה ברוך ותודה רבה לך.

ליאון רקאנטי: אני מתנצל בפניכם, הנה אחד מחברנו היותר טובים ששיתף פעולה עם תפוח, חבר-הכנסת מיכאל איתן, אז מה שלמדתי ממך על הפער הדיגיטלי ועל הסכנה הגדולה בסכנה זה, עם היתרונות והאפשרויות להשיג הישגים כל-כך גדולים, כאשר לא ניתנת האפשרות למיעוטי היכולת להגיע לחומרה, אז לחומרה שהיא יכולה לאפשר להם, אני דיברתי בשמך.

ליאון רקאנטי: היו"ר מלי פולישוק-בלוך: אני רק רוצה לומר לך אדוני היושב-ראש, שעדיין יש לנו כ-40 אחוז ילדים שלא רואים מחשב, בבתי-הספר.

ליאון רקאנטי: ואני שהגשתי הצעת חוק לחבר את כל בתי-הספר לאינטרנט, אז לצערי הרב הממשלה הפילה את הצעת החוק הזאת.

ליאון רקאנטי: יש עוד המון מה לעשות, זה מה שאני אומרת.

ליאון רקאנטי: אנחנו צריכים להגיע למצב שלכל ילד תהיה נגישות למחשב או בבית-ספר או בבית.

ליאון רקאנטי: יו"ר הכנסת ראובן ריבלין: גברתי, הממשלה צריכה לעשות הכל והיא מחויבת בכל כלפי כל החברה בישראל.

ליאון רקאנטי: אבל טוב שיש אנשים כמו רקנאטי ואינטל.

ליאון רקאנטי: היו"ר מלי פולישוק-בלוך: זה נכון.

ליאון רקאנטי: יו"ר הכנסת - ראובן (רובי) ריבלין: תודה רבה לך גבירתי היושבת-ראש.

שוקי ארליך: אחד העקרונות של אינטל זה לתרום לקהילה שבה אנחנו פועלים.

שוקי ארליך: אנחנו מאמינים שחברה טובה יותר לטווח הארוך, גם משרתת את המטרות של אינטל.

שוקי ארליך: אנחנו חיים היום בעולם שהוא עולם שהולך להיות גלובלי יותר ויותר ומערכת החינוך והחינוך הוא ערך עליון במדינת ישראל וחשוב.

שוקי ארליך: אני חושב שהמותג שלנו או היכולת שיש לנו יחסית למדינות אחרות, זה כוח אדם מיומן וכוח אדם מצוין.

שוקי ארליך: היום אנחנו נהנים מכח-אדם שהוכשר במערכת החינוך לפני 20-30 שנה.

שוקי ארליך: אני חושב שזה הזמן לחשוב לעתיד של המדינה, להכשיר את המורים, לקחת את המורים הטובים ביותר שישנם ולקחת את האמצעים הטובים ביותר שישנם, צר לי לשמוע שהממשלה לא אישרה את הנושא של האינטרנט.

שוקי ארליך: ואני חושב שכדאי להסתכל על מדינות אחרות שהן מתחרות שלנו, בעיקר בשוק המתפתח באסיה.

שוקי ארליך: שמה הם עושים ואיך הם דואגים שיהיה מחשב בכל בבית ושיהיה אינטרנט בכל בית.

שוקי ארליך: כי שוב המותג שלנו הוא כח-האדם כמו יושב-ראש הכנסת אמר, אני חושב שזה הדבר היחידי שאנחנו יכולים להציע, כוח-אדם מצוין ומיומן.

שוקי ארליך: אני מקווה מאוד שהתרומה הקטנה שלנו, ללמוד עם אינטל, תתרום למטרה הזאת.

שוקי ארליך: תודה.

שוקי ארליך: היו"ר מלי פולישוק-בלוך: תודה רבה.

שוקי ארליך: אנחנו נראה סרט קצר ואחר-כך מנכ"ל עמותת תפוח יציג את ההמשך.

שוקי ארליך: הקרנת סרט תודה רבה.

בני מורן: עמותת תפוח חשה דאגה מאוד גדולה לפניה של אינטל אלינו בתחילת הדרך כדי גם להיות חלק מכתיבת התכנית וגם להיות חלק מהפרוייקט עצמו.

בני מורן: שיתוף הפעולה שלנו עם אינטל הוא יוצא מן הכלל.

בני מורן: לא קל לנו לעמותה צנועה כתפוח, לעבוד עם חברה רב-לאומית.

בני מורן: כאשר כל הדוחות וכל הבקרה נעשית מארצות-הברית.

בני מורן: בשבילנו זה שיעור מאוד חשוב.

בני מורן: השיתוף פעולה גם עם אינטל ועם כל הגופים האחרים שאנחנו עובדים אתם בעיני הוא ההישג הגדול של תפוח מתחילת דרכה.

בני מורן: שמתחילת דרכה גדלה בשיתוף פעולה עם סך הכוחות שפועלים בשטח ועושים למען החינוך בישראל.

בני מורן: ואני חושב שעם הקו הזה יושבת-ראש הוועדה, שבו יהיו גם שיותר גופים, שיש גופים שעושים עבודה יוצאת מן הכלל למען החינוך בישראל.

בני מורן: בקו הזה של שיתוף פעולה בין סך הגופים האלה אנחנו יכולים להצליח ולחולל שינוי.

בני מורן: והפתיחות של אינטל לקחת את כל הגופים שעובדים עם תפוח, קרן קרב ואגף שח"ר ומשרד החינוך וכל הגופים שעובדים עם תפוח והחברות העסקיות שתורמות לתפוח, אני חושב שסך הכל הזה הוא זה שנותן את ההצלחה.

בני מורן: אני רוצה לבקש מאלעד גרוס היועץ הפדגוגי, בהתנדבות של תפוח, שהוא גם אחראי על מערך ההדרכה, שיציג לנו את התכנית.

בני מורן: ובאמת מה הילדים לומדים בכל מקום ומקום.

אלעד גרוס: תודה.

אלעד גרוס: אני אנסה במספר דקות לתת איזשהו רקע על איך התכנית הספציפית שאנחנו מדברים עליה כרגע פועלת.

אלעד גרוס: ולמעשה התכנית שמה לעצמה שלוש מטרות.

אלעד גרוס: מטרה ראשונה, היא כמובן חשיפה לטכנולוגיה.

אלעד גרוס: לטכנולוגיה שאנחנו מדברים בעיקר על חבילת האופיס.

אלעד גרוס: על ה-Word, על ה- PowerPoint, על ה-Excel ועל הצייר.

אלעד גרוס: המטרה הראשונה קצת מבלבלת כי על פניו זה יכול להישמע מאוד בנלי כמו עשרות תכניות אחרות ללימוד מחשבים.

אלעד גרוס: אבל יש כאן עוד שתי מטרות שבעצם אלה שעושות את ההבדל.

אלעד גרוס: המטרה השניה, היא לייצר אצל התלמידים יכולת למידה נכונה וחשיבה ביקורתית על התהליך הלימודי שהם חווים.

אלעד גרוס: והמטרה השלישית, היא לייצר עבודת צוות.

אלעד גרוס: התוצאה של החיבור של הדברים האלה ביחד בעצם הופכת את כל התהליך לתהליך נכון, כי המחשב הופך באמת להיות כלי עבודה.

אלעד גרוס: כמו שהוא מיועד להיות בעצם בחיי היומיום בעתיד.

אלעד גרוס: וזה מה שהתכנית הזו בעצם עושה.

אלעד גרוס: במהלך התכנית של 30 שעות לימוד, אני חושב שכמות ההוראה הפרונטלית של מורה שעומד בצורה הקלאסית אל מול כיתה ומדבר, יכולה להסתכם בפחות משעתיים.

אלעד גרוס: רוב הזמן או כמעט כל הזמן הילדים עצמם עובדים בפועל אל מול המחשב.

אלעד גרוס: אבל לא עובדים סתם, אלא עובדים בצורה מאוד מובנית ונכונה.

אלעד גרוס: השלב הראשון המחשבים קבועים, אתם נכנסים אל הכיתה וכל המחשבים קבועים והילדים מתכננים את המשימה שאותה הם צריכים לייצר.

אלעד גרוס: נניח כרגע לצורך העניין אחת המשימות שהם מקבלים לבצע, לשרטט מפה של היישוב שבו הם גרים.

אלעד גרוס: השלב הראשון הם משרטטים, רושמים לעצמם איזה שהיא רשימת מכולת קטנה או עושים איזה שהיא סקיצה של מפה ומציגים אותה אל המדריך.

אלעד גרוס: לאחר שמקבלים אישור הם מתחילים לעבוד.

אלעד גרוס: השלב הזה לוקח משהו בסביבות 10-15 דקות, ואז מתחילה העבודה עצמה.

אלעד גרוס: העבודה מהרגע הראשון היא עבודה משימתית בזוגות.

אלעד גרוס: כבר מהשלב הראשון הם עובדים בזוגות ותומכים אחד בשני.

אלעד גרוס: והחלוקה של הזוגות היא לא חלוקה סתמית, היא חלוקה שמתבצעת מראש בשיתוף המחנכת או מנהלת בית-הספר, מי שלרוונטי לאותה קבוצת תלמידים.

אלעד גרוס: בעצם העבודה עצמה הם עובדים כאשר המדריך שנמצא בכיתה תומך.

אלעד גרוס: הוא לא ייקח להם את העכבר מהיד וינסה להסביר להם, "תעשו ככה", הוא ייתן להם לעבוד ויתמוך, יביע ספק אם יש איזה משהו שנראה לו ככה לא בכיוון הנכון, אז הוא ישאל שאלה.

אלעד גרוס: "אתם בטוחים שזה הדרך, אתם בטוחים שזאת המחשבה הנכונה".

אלעד גרוס: הוא יעזור, הוא יפנה זוג תלמידים אחד להיתמך בזוג תלמידים אחרים.

אלעד גרוס: יהפוך אותם לצוות גדול יותר.

אלעד גרוס: בשורה התחתונה, התלמידים פשוט מכוונים למשימה ולומדים מתוך העניין שלהם להבין איך להתקדם הלאה.

אלעד גרוס: וזה בעצם אחד התהליכים החשובים שהתכנית הזו עושה.

אלעד גרוס: תהליך נוסף חשוב הוא החשיבה הביקורתית.

אלעד גרוס: אחרי שהם מייצרים בפעם הראשונה את אותה מפה, הם נעצרים לחשוב, "מה שעשיתי זה באמת מה שתכננתי שייצא, זה מה שאני באמת רוצה או אולי אני רוצה לשפר משהו נוסף או לעשות איזשהו צעד קדימה".

אלעד גרוס: התהליך הזה לא קורה פעם הוא קורה פעמיים במהלך שיעור.

אלעד גרוס: זאת אומרת, נוצרת פה עוד עשייה תוך כדי מחשבה, כאשר הם משתמשים במחשב כל הזמן, אבל באמת ככלי ולא כאיזה שהיא דיסיפלינה נפרדת שצריך ללמוד אותה בנפרד.

אלעד גרוס: אני חושב שזה באמת באמת הדבר שעושה את ההבדל.

אלעד גרוס: בסוף הדרך נבנה פרוייקט שבעצם מחבר את כל התהליכים השונים שהם למדו במהלך הקורס מפני תוצר אחד.

אלעד גרוס: אני חושב שקשה במספר דקות להעביר את המסר.

אלעד גרוס: אבל כמו שאמרו פה כבר לפני, אין טוב ממראה עיניים, זה יהיה נהדר אם האנשים שיושבים כאן יוכלו להגיע לכיתות ולראות את העבודה עם הילדים.

אלעד גרוס: היו"ר מלי פולישוק-בלוך: נשמח לעשות ביקור.

אלעד גרוס: זה מרשים בצורה לא רגילה, פשוט מרגישים את העשייה ומרגישים איך הדברים קורים.

מיכאל איתן: התכנית הזאת זה תכנית של אינטל או תכנית שאתם פיתחתם?

אלעד גרוס: תכנית של אינטל.

אלעד גרוס: מה שאנחנו עשינו היה להתאים אותה פשוט לשפה העברית ולתרבות הישראלית.

אלעד גרוס: אבל זה שינויים מאוד מינוריים בשוליים.

אלעד גרוס: ומתבצעת התאמה עם הצוות של בית-הספר, התאמה נוספת לוקאלית.

אלעד גרוס: נניח, בבית-ספר מסוים יש נושא קהילתי שנקרא "רמלה עירי".

אלעד גרוס: אנחנו נפעל ונכניס בתכנים האלו אל תוך התכנים, או נניח שהתכנים.

מיכאל איתן: עם כמה בתי-ספר אתם בקשר היום?

אלעד גרוס: כמה מאות בתי-ספר.

אלעד גרוס: עד היום ראינו 13 אלף תלמידים.

מיכאל איתן: בתכנית הזאת של אינטל?

אלעד גרוס: רק בשנת 2004.

אלעד גרוס: היו"ר מלי פולישוק-בלוך: היעד הוא 40 אלף בשנה.

מיכאל איתן: איפה זה נעשה בבתי-הספר?

אלעד גרוס: בבתי-הספר, כן.

מיכאל איתן: בזמן הלימודים ?

אלעד גרוס: בצמוד, מיד בסיום.

אלעד גרוס: תלוי בבית-הספר מתי שנוח לו לשבץ את השיעור.

אלעד גרוס: היו"ר מלי פולישוק-בלוך: לאיזה מקומות אתם מגיעים?

אלעד גרוס: אנחנו עובדים בפחות או יותר בכל רחבי הארץ.

אלעד גרוס: כמו שהזכרתי קודם, את רמלה, אנחנו עובדים ברהט, אנחנו עובדים בהרצליה, אנחנו עובדים בנתניה, אנחנו עובדים בבאר-שבע.

מיכאל איתן: משהו לא נשמע לי הגיוני.

מיכאל איתן: כמה מדריכים יש לכם?

אלעד גרוס: יש נכון להיום 80 מדריכים פעילים, שאתמול בדיוק הסתיימה הכשרה של 25 מדריכים נוספים.

אלעד גרוס: היו"ר מלי פולישוק-בלוך: מה לא ברור?

מיכאל איתן: מה, במאות בתי-ספר פעילים, אני לא יודע הייתי יודע מזה, לא מרגיש את זה ולא רואה את זה, זה נראה לי משהו - - -

יעקב מרגי: בזמן שאנחנו מתווכחים, הם עושים דברים טובים.

מיכאל איתן: במאות בתי-ספר אתם פעילים?

אלעד גרוס: כן.

אלעד גרוס: היו"ר מלי פולישוק-בלוך: אנחנו נשמח לבוא לבקר במספר מקומות מגוונים כמובן.

אלעד גרוס: אנחנו נשמח אם תצטרף אלינו.

מיכאל איתן: אני נדהם.

מל פולישוק-בלוך: יופי, נדהם לחיוב אני מקווה.

מיכאל איתן: בהחלט.

ליאון רקנאטי: הצטערתי שחבר-הכנסת איתן לא היה בזמן שאמרתי את דבריי, אני רוצה להגיד לחברי הוועדה, שאם תפוח קיימת, לא מעט זה הודות לחבר-הכנסת מיכאל איתן.

מיכאל איתן: תודה רבה.

מיכאל איתן: אני הדלקתי אותו ברעיון.

ליאון רקנאטי: אז אני אומר את חובותיך ואת זכויותך בעניין הזה.

ליאון רקנאטי: ואני מאוד שמח שאינטל, כי בלי אינטל לא היינו יכולים לעשות את זה.

ליאון רקנאטי: זה גוף כל-כך גדול, וכל כך מאמין בנושא החינוך ושיתוף הפעולה אתם זה מה שנתן לנו את הדחיפה כדי להאמין.

ליאון רקנאטי: כי תפוח הלכה לרוחב ואינטל נותנת את האפשרות להאמין.

ליאון רקנאטי: היו"ר מלי פולישוק-בלוך:

נופר סימנפור: אני גרה ברמלה, אני לומדת בבית-ספר נווה יונתן בכיתה ז' והייתי לומדת בבית-ספר בר-אילן ברמלה.

נופר סימנפור: יש לי שני אחים ואחות אחת, אנחנו שש נפשות במשפחה ואני הילדה הכי קטנה.

נופר סימנפור: אני אוהבת לאכול צ'יפס עם שניצל, אוהבת לטייל, להסתובב עם חברות ובעיקר לדבר.

נופר סימנפור: כשאהיה גדולה ארצה להיות מדענית או רופאת-ילדים.

נופר סימנפור: ההורים שלי, אימא חנה.

נופר סימנפור: אימא שלי היא עקרת-בית בת 42, ילידת הארץ.

נופר סימנפור: אבא אבי, אבא שלי בן 43 ונהג מונית.

נופר סימנפור: נולד בפרס ועלה בארץ בגיל 9.

נופר סימנפור: האחים שלי: מיטל, בת 21 והאחות הבכורה במשפחה; סיימה שירות לאומי בשב"ס, אוהבת לאכול פתיתים עם שניצל; אלירן בן 20, לומד בכיתה יד' בבית-ספר עמל, הוא לומד הנדסת חשמל.

נופר סימנפור: אוהב לאכול מקרוני ונקנקיות.

נופר סימנפור: נתנאל בן 14, לומד בכיתה ח' בבית-ספר נווה יונתן, אוהב לאכול שניצל עם צ'יפס.

נופר סימנפור: אני גרה ברמלה ולומדת בבית-ספר אליאן בכיתה ז' ולמדתי בבר-אילן ברמלה.

נופר סימנפור: יש לי שתי אחיות ואח אחד.

נופר סימנפור: אנחנו שש נפשות במשפחה.

נופר סימנפור: אני הילדה הבינונית.

נופר סימנפור: אני אוהבת לאכול צ'יפס וקוסקוס, לטייל ולשחק במחשב.

נופר סימנפור: ושאני אהיה גדולה אני ארצה להיות צלמת או מנהלת חשבונות.

נופר סימנפור: ההורים שלי.

נופר סימנפור: אימא פנינה, אימא שלי בת 42, עקרת בית נולדה במרוקו ועלתה לארץ בגיל 3.

נופר סימנפור: אבא שלי, אבא גבריאל בן 32, חשמלאי ונולד בארץ.

נופר סימנפור: האחים שלי, רעות ואורנית.

נופר סימנפור: רעות בת 16 ורונית בת 13 לומדות באותו בית-ספר בו אני לומדת בבית אליאן.

נופר סימנפור: ורועי בן שמונה לומד בבית-ספר בר-אילן ברמלה.

נופר סימנפור: בתכנית למדתי כיצד אני יכול לעשות חישובים ולהפוך את התוצאות לגרפים.

נופר סימנפור: אני למדתי שאני יכולה לעבוד בצוות, למרות שרציתי להחליט לבד איזה צבעים ותמונות יהיו בפרוייקט הסיום שלנו.

נופר סימנפור: תכירו בבקשה את החברים שלנו, אנו רוצות לשתף אתכם במה שהחברים שלנו למדו.

נופר סימנפור: הקרנת סרט היו"ר מלי פולישוק-בלוך: מה אני אגיד לכם, אנחנו למדנו את זה כשנכנסו לאוניברסיטה, את כל הדברים האלה.

נופר סימנפור: תודה רבה.

בני מורן: נופר ונוי, תודה רבה, יש לכם מה להגיד לסיום?

נוי דמארי: אני רציתי להגיד שיהיה המשכיות ומאוד מאוד נהניתי בפרוייקט של אינטל וגם בעזרה של תפוח ומאוד נהנינו בפרוייקט הזה.

נוי דמארי: אם הפרוייקט הזה ימשיך - זה מאוד יעזור לכולם.

נופר סימנפור: אני רוצה להגיד שמאוד נהניתי בפרוייקט של אינטל.

נופר סימנפור: ואני מקווה שבעוד בתי-ספר ילמדו אותם, כי זה עזר לי מאוד.

נופר סימנפור: עכשיו אני יודעת הרבה דברים שלא ידעתי וגם זה שילוב מצוין היה בלימודים וזה עזר לי מאוד.

בני מורן: תודה רבה.

מל פולישוק-בלוך: כל ילד כמה זמן הוא נחשף או אורך הקורס הזה?

בני מורן: 30 שעות, 15 מפגשים של שעתיים.

מיכאל איתן: אני יוצא בשעה 13:00, אני יוצא להצבעה, אני יושב-ראש ועדת החוקה ויש שם הצבעה ברגע הזה, היא לא יכולה להתקיים כל זמן שאני כאן, יש כאלה ששלחו אותי הנה.

מיכאל איתן: אני נורא מתנצל אבל אני רוצה באמת לברך את כולם ולהיפגש בשטח ועוד עשייה, כמה שנעשה זה חשוב, אבל פעם לא מספיק.

מיכאל איתן: בהצלחה.

בני מורן: התכנית בפיילוט היתה 30 שעות.

בני מורן: התכנית עכשיו אחרי שהיא אושרה בארצות-הברית, היא עוברת ל-60 שעות וזה כמות מאוד משמעותית של זמן ולימודים.

מל פולישוק-בלוך: איך אתם עושים את זה, אחת לשבוע במשך שנה אחת?

בני מורן: כן.

מל פולישוק-בלוך: למה החלטתם ללכת לכיתות ז'?

בני מורן: לאו דווקא כיתות ז'.

מל פולישוק-בלוך: מאיזה גיל אתם מתחילים?

בני מורן: התכנית בנויה לשלוש שכבות גיל שונות.

בני מורן: 8 עד 12, 12 עד 14 ו-14 עד 16.

בני מורן: אנחנו כרגע דווקא מתמקדים בשכבת הגיל הצעירה יותר.

מל פולישוק-בלוך: אני מאוד מאמינה שככל שנקדים בגיל יותר צעיר לבנות את התשתית הנכונה הזאת, גם של המיומנות של הכלים וגם אופן החשיבה, אנחנו רק מרוויחים עודו ועוד ילדים.

מל פולישוק-בלוך: אז לכן לדעתי צריך להתחיל כמה שיותר צעירים.

מל פולישוק-בלוך: ואני מהניסיון הפרטי שלי של בן 6,5, יש עם מי לדבר גם בגילאים האלה, מאוד כדאי.

מל פולישוק-בלוך: מישהו מחברי-הכנסת רוצה להתייחס?

מוחמד ברכה: אני רק רוצה לברך, לצטט את הילדות, זאת אומרת, להמשיך ולהרחיב.

מוחמד ברכה: תודה.

מל פולישוק-בלוך: והסרט גם מייצג מראה בצורה הכי מוחשית שזה ילדים מכל שכבות האוכלוסייה ואנחנו מגיעים לכולם.

מל פולישוק-בלוך: ואין ילד שאי אפשר להגיע אליו וזה הנקודה המרכזית פה.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו צריכים, מחויבים להגיע לכל אחד, גם צפונה, גם דרומה וגם ברמלה צריך וגם בלוד.

מל פולישוק-בלוך: כל הארץ צריך.

אסתר פפר: אני חושבת שמה שאנחנו צריכים לצאת מעבר לפרטים שכאן ואני מלווה ומכירה את התכנית טוב, זה לראות את השיתוף פעולה בין חברות עסקיות, בין חברות רב-לאומיות שבאות ורואות שהחינוך חשוב להם.

אסתר פפר: ואני אומרת את זה בכוונה כאן במקום הזה וכרגע, כי אני לא בטוחה שבכל מדינה, אני נזהרת בדבריי, החינוך הוא בראש מעניינו.

אסתר פפר: והחינוך זה התשתית שלנו, זה ההון האנושי, זה התשתית שלנו.

אסתר פפר: אז אני רוצה להעלות על נס את השיתוף של חברת אינטל, ואת מר ליאון רקנאטי שתמיד אני אומרת לו שזכות שהכרתי אותו ואת זה אני רוצה להעלות על נס.

אסתר פפר: כי נעשים הרבה דברים בארץ, זאת צריכה להיות דוגמה שלא תהיה חברה אחת בארץ שלא תעשה דברים.

אסתר פפר: ואני אומרת את זה, כולם יודעים פה, כבוגרת IBM והחברות האחרות.

אסתר פפר: צריך להיות ככלל, כמו שיש חוקים אחרים שצריך להפריש לציבור X כסף מחברות ציבוריות, אותו דבר כאן.

אסתר פפר: פרוייקטים וחינוך, לא רק הקהילה מה שאנחנו היום מלווים.

אסתר פפר: חברות עסקיות ואנשי עסקים לקחת את הדוגמה הזאת כחוט מוביל.

מוחמד ברכה: אגב, היושבת-ראש, אני בא עכשיו מדיון בוועדת הכספים, שמה היה דיון על התקציב של המדען הראשי.

מוחמד ברכה: ונאמר שם שצריך משהו כמו 12 אלף תלמידי תיכון, בוגרי תיכון בעל 5 יחידות של מתמטיקה כדי לעמוד בתחרות.

מוחמד ברכה: אני חושב שמה עושים כאן זה הדרך להגיע לשם, אין ספק.

בני מורן: וכמה יש עכשיו?

מוחמד ברכה: שמונת אלפים.

מל פולישוק-בלוך: בבקשה, מר ורשבסקי, מי שלא מכיר, מנהל מרכז המידע והמחקר של הכנסת, בלעדיהם אנחנו לא יכולים לדעת כלום.

יעקב ורשבסקי: לא כל-כך בהקשר לתפקיד שלי הספציפי כרגע אלא כמי שבערך 30 שנה עסק בנושא של מערכות מידע ומחשבים, לא לשכוח שזה תחום חשוב ולכן אי אפשר להסתפק בפרויקט חד-פעמי אלא צריך לעשות כל הזמן .

בני מורן: אנחנו שמחים ששליש מהמרכזים שלנו נמצאים ביישובי מיעוטים וביישובים ערביים.

בני מורן: התכנית הזאת נמצאת גם ביישובים הערבים.

בני מורן: יש לנו הצלחה גדולה מאוד ברהט, יש לנו הצלחה מאוד גדולה ..

בני מורן: בצפון ואנחנו הולכים ומרחיבים אותה ביישובים ערביים וביישובי מיעוטים נוספים.

מל פולישוק-בלוך: מכיוון שיש לנו נציג אחד של משרד החינוך, שמואל קפלן.

מל פולישוק-בלוך: איך אתה כמנהל גף המחשבים, איך אתם רואים מהצד הממשלתי את שיתוף הפעולה עם שני הגופים האלה?

שמואל קפלן: תמיד קידמנו בברכה, חיבקנו, ניסינו לעשות את המירב וזו הכוונה גם בהמשך הדרך.

שמואל קפלן: גם עם אינטל וגם עם עמותת תפוח, היסטוריה ארוכה של שיתוף פעולה.

שמואל קפלן: וכמו שגם נאמר קודם, נקבל בברכה את כל מי שיצטרף.

שמואל קפלן: רציתי להוסיף ולהגיד ישר כח, אין עוד הרבה.

מל פולישוק-בלוך: לא, אני כן חושבת שיש עוד הרבה, משום שאני חושבת שמשרד החינוך צריך לעשות הרבה יותר.

מל פולישוק-בלוך: ואני אתן לך דוגמה.

מל פולישוק-בלוך: בתפקיד הקודם כיושבת-ראש ועדת מדע וטכנולוגיה, כינסתי את כל, גם את חברות ההייטק למיניהן שרוצות לפעול בתחום הזה, עמותות שונות ועשינו כמה ישיבות בנושא של מה שאסתר פפר דיברה עליו, הקשר שבין הגופים העסקיים, ציבוריים ומשרד החינוך, כדי באמת לקדם את הנושאים להביא לכך שיהיה לנו 12 אלף בוגרי מהנדסים ופוטנציאל למהנדסי תוכנה ומהנדסים אחרים.

מל פולישוק-בלוך: כי זה מה שאנחנו חייבים כדי להתחרות בעולם.

מל פולישוק-בלוך: יש לי הרגשה, מי שאז הרים את הכפפה, משרד המדע ואכן הוציא קול קורא וחיפש וניסה לעשות סדר בכל המערכת הזאת.

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שכאן צריכה להיות תמונה משותפת שמשרד החינוך צריך להוביל אותה עם משרד המדע, עם משרד התמ"ת ששמה יש גם כסף יותר ויש את המחקר ואת המו"פ.

מל פולישוק-בלוך: ביחד ועם הכנסת צריכים להוביל מהלך של שימוש יותר יעיל בכל הרצונות הטובים שאנחנו רואים בכל מקום.

מל פולישוק-בלוך: כי לא צריך כל-כך הרבה קבוצות שכל אחד יש מנכ"ל ואני לא רוצה חלילה לגזול מאף אחד את הפרנסה, אבל לא צריכים שכל גוף יהיה עם מנגנון שלם, אנחנו מבזבזים יותר מדי משאבים.

מל פולישוק-בלוך: צריכים כאן לרכז, מה שאנחנו אוהבים להגיד את המילה, "לאגום משאבים" ולרכז את המאמצים לבחור שלושה, חמישה, אתם רוצים, שבעה, פרוייטקים גדולים.

מל פולישוק-בלוך: יש לכם, יש למיקרסופט, יש לסיסקו, יש את העתידים של הצבא, יש כמה פרוייקטים שהוכיחו את עצמם שהם יוצאים מן הכלל, מגיעים לכל ילד ומצליחים להוציא מכל ילד את המיטב.

מל פולישוק-בלוך: את המצוינות שאנחנו כל-כך רוצים לראות, וצריכים לעבוד ביחד.

מל פולישוק-בלוך: ומי שצריך להוביל את זה, זה לא חברת-הנסת פולישוק אלא משרד החינוך.

מל פולישוק-בלוך: ואני מבקשת ואני קוראת לכם להוביל את המהלך הזה, לתת יד וכל הנפשות הטובות שיש להם גם את הרצון וגם את היכולת וביחד אתם ולא נגדם חלילה, אבל ביחד אתם, לעשות את המהפכה שאנחנו צריכים אותה.

מל פולישוק-בלוך: כי המהפכה החינוכית-טכנולוגית-המדעית שאנחנו צריכים לראות במערכת החינוך עדיין לא התבצעה.

מל פולישוק-בלוך: ואתם רחוקים מלהיות, אז עלינו ואני מברכת וזה הזדמנות באמת לברך את משרד החינוך שעלה ממקום 28 למקום 19.

מל פולישוק-בלוך: אכן כיוון מבורך, מתמטיקה מי שלא יודע.

מל פולישוק-בלוך: כיוון מבורך ודרך נכונה וכשנגיע ל-9 אני אביא את השמפניה.

מל פולישוק-בלוך: אבל אנחנו צריכים גם במדעים להוביל את זה.

מל פולישוק-בלוך: והכי חשוב, אנחנו צריכים לדאוג ש-22 אחוז מהילדים שלנו שלא נכנסו למבחנים האלה, שזה חרדים וערבים, יהיו גם וגם הם ביחד אתנו נגיע להישגים הגדולים, כי זה לא חכמה לעשות מבחנים שאת החלשים באוכלוסייה אתם מוציאים.

מל פולישוק-בלוך: אז יחד ומילת המפתח היא שיתוף פעולה של כל הגורמים במדינה.

מל פולישוק-בלוך: אתם אנשי העסיקם, אתם העמותות הציבוריות, אתם משרד החינוך ואנחנו פה מהכנסת.

מל פולישוק-בלוך: וזה צריך להיות פרוייקט לאומי ועבודה לאומית כדי שיהיה לנו כאן עתיד במדינה.

מל פולישוק-בלוך: וברוח זאת אני הייתי רוצה לסיים את הישיבה.

מל פולישוק-בלוך: תודה רבה, הישיבה נעולה.