ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 16, פרוטוקול מספר 350, 2004-12-14 09:15

מל פולישוק-בלוך: בוקר טוב.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו במסגרת מאמצינו להבין יותר לעומק את תקציב החינוך.

מל פולישוק-בלוך: ולכן פירקנו את זה לגורמים ואתמול היה לנו ישיבה בתקציב התרבות.

מל פולישוק-בלוך: דיברנו כללית על נושאים נוספים, במסגרת הישיבה לעכו במגזר הערבי, אז נגענו גם בהיבטים תקציביים במגזר הערבי ומה קורה דוגמת עכו.

מל פולישוק-בלוך: היום חשבנו לדבר על תכניות הפיתוח, תקציב הפיתוח של משרד החינוך, שאמור להיות תקציב גדול ורב-כסף.

מל פולישוק-בלוך: והאמת היא שהוא די מצומצם ועלוב.

מל פולישוק-בלוך: וזה מאוד מדאיג.

מל פולישוק-בלוך: אני רואה משנה שעברה תכנית פיתוח חינוך עומדת על 303 ש"ח.

מל פולישוק-בלוך: תתקן אותי כמה היה בשנה שעברה בסופו של תהליך?

שמחה שניאור: בסוף היה 560.

שמחה שניאור: הספר הזה הוא רלוונטי, הוא היה בפברואר.

מל פולישוק-בלוך: אני יודעת שאחר-כך יש תוספות, לכן אני שואלת שתעדכנו אותי כמה השורה התחתונה, כי אני אף פעם לא מקבלת את הנתונים, גם מה שנתון פה לא ממש, אי אפשר לקבל תשובה כמה בדיוק.

מל פולישוק-בלוך: זה תמיד נתון פה, נתון פה.

שמחה שניאור: רק אתמול קיבלנו 100 מיליון ש"ח, אחרי שלא שילמתם לרשויות מיולי.

מל פולישוק-בלוך: זה ה-100 מיליון שהבטיחו לפני שנה בערך?

שמחה שניאור: אתמול קיבלנו את זה.

מל פולישוק-בלוך: זה לשיפוצים?

שמחה שניאור: לא, לבינוי.

מל פולישוק-בלוך: לא, כי דובר גם על 100 מיליון, על היערכות לפתיחת שנת הלימודים, גם דובר על 100 מיליון.

מל פולישוק-בלוך: וזה כבר הגיע?

שמחה שניאור: 75.

שמחה שניאור: 55 ועוד 20.

מל פולישוק-בלוך: בכל מקרה השיטה הזאת.

מל פולישוק-בלוך: זה לא שאני מופתעת, אבל אני כל פעם מזדעזעת מחדש איך במדינת ישראל, במאה ה-21, אנחנו נתקלים שוב ושוב במצב שכבר יש תקציב, אז עושים את המוות.

מל פולישוק-בלוך: אולי זה באמת משהו בדם היהודי, לפי כל הבדיחות, שצריכים להוציא את הנשמה עד שרואים אגורה.

מל פולישוק-בלוך: לא יודעת למה זה צריך להיות ככה.

מל פולישוק-בלוך: פשוט אולי פעם אחת צריכים ובאמת חבל מאוד, שוב פעם, חבל מאוד שאין את האוצר פה.

יהודית גידלי: הם בדרך.

מל פולישוק-בלוך: אני אגיד את זה אחר-כך שוב.

מל פולישוק-בלוך: לא יכולה להבין, ואולי אתם צריכים לעשות פעם שביתת שבת.

מל פולישוק-בלוך: יכול להיות שפעם אחת נפסיק את זה.

מל פולישוק-בלוך: יש תכנית עבודה ואין שום סיבה שהכסף יבוא בסוף השנה.

מל פולישוק-בלוך: אני פשוט לא יכולה להבין את הדבר הזה.

מל פולישוק-בלוך: איך אפשר ככה לנהל עניינים.

מל פולישוק-בלוך: מה שאני הייתי רוצה היום לשים את הדגש, אחרי שאמרנו שאין כסף, בכל זאת, אני רוצה שתענו על כמה שאלות.

מל פולישוק-בלוך: כמה כיתות חסר בכלל; או כמה אתם הולכים לבנות טרומיים בגלל שחסר וכמה זה עולה; כמה צריך מינימום לשיפוצים; לתחזק את המבנים, חלקם מאוד מאוד ישנים.

מל פולישוק-בלוך: אני קוראת לזה "יישום שיפוצי דברת".

מל פולישוק-בלוך: כי דברת מדבר על היערכות מחודשת מבחינת הפיתוח.

מל פולישוק-בלוך: האם יש לכם תכנית עבודה.

מל פולישוק-בלוך: אני יודעת שבתקציב הזה יש כבר קצת כסף לעניין הזה.

מל פולישוק-בלוך: אבל מה תכנית העבודה, לוח הזמנים ואיך אתם הולכים לבצע את זה.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו מדברים כל הזמן על קידום ערי-הפיתוח, גליל, נגב, שכונות מצוקה, מיעוטים.

מל פולישוק-בלוך: מה בדיוק התכנית שלכם יותר מפורטת לקדם בפועל את כל המרכיבים האלה בהיבט של הפיתוח.

מל פולישוק-בלוך: אני יודעת שבמגזר הערבי אנחנו מדברים כל הזמן על הקיפוח שלהם, האם יש תכנית ומהי, ואיך מצמצמים את הפער שנוצר במשך השנים.

מל פולישוק-בלוך: יש לנו בעיה ספציפית, מכיוון שהתקציב עדיין לא אושר בכנסת ואף אחד לא יודע מה הוא יאושר בכנסת.

מל פולישוק-בלוך: הייתי מאוד רוצה איך אתם נערכים עכשיו שאין תקציב, ואם הולך להיות תקציב של 1:12, בנושא של פיתוח, זה מאוד בעייתי.

מל פולישוק-בלוך: האם אתם כבר נערכים כבר עכשיו.

מל פולישוק-בלוך: ודגש נוסף אני רוצה שתתנו לנו תשובה' איך עוברים לתכנית רב-שנתית.

מל פולישוק-בלוך: משום שזה הרי אבסורד בתכנית פיתוח לתכנן אותה כל שנה מחדש.

מל פולישוק-בלוך: עובדה היא שבאוניברסיטאות הלכתם לרב-שנתי ויש תכנית חמש שנתית, וברכבות.

מל פולישוק-בלוך: דרך אגב, תמיד אומרים רק באוניברסיטאות, אז הנה גם ברכבות הממשלה הלכה לתכנית רב-שנתית.

מל פולישוק-בלוך: ואין ספק שגם פה צריכה להיות תכנית של חמש שנים.

מל פולישוק-בלוך: בנושא של בינוי - חייבים שתהיה תכנית רב-שנתית.

מל פולישוק-בלוך: אז מה אנחנו עושים ביחד כדי להוביל מהלך כזה בתחום הבינוי לפחות.

מל פולישוק-בלוך: אז שאלות רבות לי ואני אשמח שתענו לפי ההתייחסות הזאת.

4400: אני ברשותך אפתח בכמה דברים כלליים-עקרוניים ואחר כך שניאור ירד לפרטים.

4400: אנחנו חשבנו שנכון למפות את הצרכים של כלל האוכלוסיות ובמגזרים השונים, באזורים שונים.

4400: ואנחנו בין 2002 ל2003- היה לנו תכנית רב-שנתית, בדיוק כפי שאת מתארת כנדרשת ובהחלט נדרשת, עם צפי לגידול טבעי פלוס חסרים שאנחנו סוחבים מן העבר.

4400: התכנית הזאת הגיעה לכדי, אני אומרת במספרים גסים, כ-5,000 כיתות.

4400: כאשר למגזר הערבי ולמגזר החרדי הנתח הנכבד ביותר היה בתוך התכנית הזאת.

4400: משום ששם הצטברו פערים במשך הרבה מאוד שנים, שרצינו לכסות עליהם במכה אחת.

4400: השיטה שהתבקשה היא, מאחר וידענו שלמדינה אין כסף לממן מיידית 5,000 כיתות - הוגשה תכנית, על דעת האוצר, שכללה את שיטת ה-PFI.

4400: כאשר החלוקה של המבנים היתה באופן לא שווה, אבל לא משנה, נניח שווה, בין משרד החינוך, מפעל הפיס ו-PFI.

4400: ועל-פי זה ידענו את המנות שנקבל במהלך חמש השנים הקרובות.

4400: כאשר ידענו שאנחנו גם נבנה פחות ממה שבנינו בעבר.

4400: בעבר בנינו כ-2,000-2,200 כיתות.

מל פולישוק-בלוך: לשנה?

שמחה שניאור: 2,000 יחד עם מפעל הפיס, בעבר.

יוסי שריד: בעבר, זה בשנה שלי, בנו 2,500 כיתות.

מל פולישוק-בלוך: לשנה?

שמחה שניאור: קיבלנו הרשאות לבינוי של 2,000 כיתות.

שמחה שניאור: מתוכן 600 כיתות בנו מפעל הפיס.

מל פולישוק-בלוך: וכל אלה נבנו עד 2002?

שמחה שניאור: לא, כל שנה.

שמחה שניאור: אם זה תיכון - זה לשנתיים; אם זה יסודי, זה עם גנים - תוך שלושה חודשים.

שמחה שניאור: אבל השיטה היתה טובה.

4400: השיטה היתה טובה.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה להבין.

מל פולישוק-בלוך: ה-5,000 כיתות זה חסר נכון להיום, או נכון לעוד חמש שנים?

4400: זה נכון להיום.

שמחה שניאור: עם גני ילדים - אפילו יותר.

4400: תוסיפי על זה גידול טבעי אחר-כך.

מל פולישוק-בלוך: אז יצטרכו יותר, זו השאלה.

4400: עוד קצת.

4400: אבל אנחנו לקחנו את כל הפערים שהצטברו בינתיים במגזרים הערביים והחרדיים.

מל פולישוק-בלוך: איך באמת החלוקה של ה-5,000 בין המגזרים?

שמחה שניאור: יש לי, אני אפרט.

4400: אבל אני אומרת הנתח הגדול זה לערבים ולחרדים.

4400: עכשיו השיטה היתה שבאמת בכל השנים לפני התכנית הזאת, משרד החינוך בנה את מרבית הכיתות ומפעל הפיס פחות.

4400: זאת אומרת, כיחס של 1,200 לעומת 600, מינוס פלוס אני אומרת.

4400: באמת כולם ידעו לברך על דרך הביצוע של משרד החינוך ובמידה רבה גם של מפעל הפיס.

4400: קרו שני דברים בדרך בזמן הגשת התכנית הגדולה הזאת.

4400: האחד, ששיטת ה-PFI הוקפאה על-ידי משרד האוצר מהטעמים שלהם, אולי הם יסבירו את זה.

4400: והנתח שניתן ל-PFI לא עבר באופן אוטומטי אלינו ואל מפעל הפיס.

4400: פשוט הוקפא, גם על כמות הכיתות שהיתה צריכה להיבנות.

4400: הדבר הנוסף הרע שקרה, זה שמפעל הפיס קצת הסתבך עם עצמו בנושא של דרישה למתן הימורים, אני לא יודעת מה בדיוק הם דרשו מהאוצר, האוצר לא נתן ואז הם הפעילו שרירים.

4400: אני אומרת את זה בצורה בוטה, אבל הם יסבירו בדיוק.

4400: מה שאותי מעניין שבפועל נעצרה הבניה גם מטעמם ואחר-כך היא שוחררה.

4400: אבל זה יצר עוד.

שמחה שניאור: היה עיכוב, אבל מזל שיש פיס בחיים.

שמחה שניאור: בלעדיהם היום במצב הזה לא היו כיתות.

4400: היה עיכוב שהקשה עלינו, ברור שאחר-כך אופשר.

מל פולישוק-בלוך: זה נורא מעליב שאנחנו צריכים את ההימורים כדי לבנות כיתות חינוך בבתי-ספר.

שמחה שניאור: זה נורא מעליב גם שאנחנו פונים ליהדות העולם ל- 40 מיליון ש"ח להזנה ולאבטחה.

4400: אני רוצה עוד לציין שהשיטה הזאת שכל פעם כשמעכבים אותה - היא יוצרת שרשרת של בעיות משום שכשנותנים הרשאה ליישוב, הוא לא בונה מיידית את המבנה שלו.

4400: זה בדרך-כלל על-פי מנות, על-פי חלקים.

4400: בהתחלה שמונה כיתות ואחר כך עוד 6 כיתות.

4400: זאת אומרת, יש איזה מין בניה שהיא בשלבים.

4400: ברגע שעוצרים - כל השרשרת הזאת נפגעת והיא כרוכה לאישורים שלנו להרשאות חדשות, ליישובים שממתינים בתור, יש רשימה מאוד ארוכה של stand by.

4400: זאת אומרת, אנחנו תקועים עם אלה שהם באמצע בניה ואלה ההשלכות.

4400: הרשויות מצדן למרות מצבן הקשה, מספר פעמים פנו אלי ראשי-רשויות והביעו רצון להשלים את הבניה או להתחיל בבניה כי זה מאוד אקוטי להם.

4400: והשיטה שנהוגה שבמדינה לא מאפשרת להם לעשות את זה, כי הם אומרים: "ברגע שבנית, הלך הכסף".

4400: זאת אומרת אין מצב שהוא יעשה לנו מין הלוואת רשות, שהרשות תגיד: "אני מלווה למדינה, אני יש לי כרגע אפשרות, אני אבנה, וכשיהיה לכם תתנו לי".

4400: אין, בנית - הלך הכסף.

מל פולישוק-בלוך: זה ביסודי?

4400: לא, לא, גם בעל-יסודי, כל המערכת.

4400: ממילא ההרשאה עוברת לרשות גם על היסודי, היא זו שבונה בסוף, לא אנחנו.

4400: ואז אנחנו מגיעים למצב שאנחנו צריכים לתת מבנים טרומיים או יבילים בשפתנו, שאת יודעת וכולם יודעים, שזה כסף שהוא נזרק.

4400: ולא רק שלנו הכסף, הכסף גם של הרשויות.

4400: משום שאנחנו מביאים את העלות של המבנה שנע בין 70 ל-100 אלף ש"ח למבנה לכיתה.

מל פולישוק-בלוך: למה אתם לא שוכרים בנינים?

4400: אין.

שמחה שניאור: יש מקומות שאין לשכור.

שמחה שניאור: הפזורה, כל הריכוזים של החרדיים אין לשכור.

4400: גם זה כסף שהוא חבל עליו, שכירות.

4400: אבל הרשות גם משקיעה שם כסף בתשתיות, בחשמל, במים, בחיבורים.

4400: וכל זה הולך אחר-כך לאבדון.

4400: שאלת אותי על דברת, אז אני אגיד רק במשפט, שהכסף שנועד למה שנקרא "בינוי", זה לא מה שאנחנו מתכוונים אליו.

4400: זאת אומרת, הוא נועד לשיפוץ חדרי השירותים של הילדים.

4400: אז זה לא רציני.

4400: זאת אומרת, אנחנו מדברים על כיתות שחסרות.

מל פולישוק-בלוך: זה ברור, אבל בכל זאת הוקצב הרבה מאוד כסף.

4400: כחצי מיליארד הוקצה לנושא שיפוץ חדרי השירותים של התלמידים ושיפוץ חדרי-המורים.

4400: אבל אנחנו בעיקר פה מדברים, נכון שמדברים גם על שיפוץ מבנים ותחזוקה שלהם, אבל מה שחשוב כרגע.

יוסי שריד: מה זה נקרא שיפוץ מבנים?

4400: לחלק את זה לחללים אישיים יותר.

יוסי שריד: את יכולה להגיד "אישיים", אבל מכיוון שכולנו היינו בבתי-ספר ומכירים את חדרי-המורים.

יוסי שריד: את חדרי המורים עוד יעשו עם מחיצות?

יוסי שריד: ומי אמר שזה יותר טוב.

יוסי שריד: הרי יחנקו שם.

יוסי שריד: אנחנו מכירים חדר מורים.

יוסי שריד: אם לא מדובר בבינוי - אלא בקשקוש, כמו שנהוג אצלכם, שהכל העמדת פנים.

יוסי שריד: מה זה נקרא "חדרי-מורים", אני רוצה להבין.

מל פולישוק-בלוך: אני רק רוצה להוסיף.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו ערכנו סיור בלוד ויש שמה חדר-מורים, בית-ספר חדש, אני חושבת שאם אתם תעשו היערכות לדברת בחדר-המורים הזה, אז מתוך ה-30 מורים שיש שמה, אולי יהיה מקום ל7-.

מל פולישוק-בלוך: את היתר תצטרכו להוציא את החוצה.

שמחה שניאור: דברת דיבר על פינה לכל מורה.

מל פולישוק-בלוך: אני לא ראיתי בשום מקום שהיינו כזה חדר מורים.

4400: שמחה שניאור יתייחס אליו.

4400: אני רק אומרת, שבעוז למורה דגם של רן ארז בזמנו, יש ניסיון שסיפק את המורים ובא על-פי דרישת ארגון המורים, וזה דגם בהחלט שהוא כנראה יהיה המוביל.

מל פולישוק-בלוך: מה זה הדגם הזה?

4400: כן, כן, על אותו חדר מורים פלוס חדרים אחרים, תלוי בבתי-הספר.

4400: יש בתי-ספר שיש לכם חדרים גם פנויים שהם יכולים להסב אותם לחדרים שהם יכולים לקיים שיחות עם אנשי מקצוע או עם הורים.

4400: השיטה, במקרה של עוז למורה וגם בדברת, שמורה נשאר מ-8 עד 4, והכיתות מתפנות מלימוד פרונטלי, אז אפשר גם להשתמש בחללים האלה.

4400: אבל לא על זה הולך הכסף - הכסף הולך על שיפוץ בחדר המורים עצמו ואולי חדרים נוספים שיש בבית-הספר בודדים, שהם פנויים.

מל פולישוק-בלוך: ויש תכנית עבודה מפורטת?

4400: יש פרוגרמות.

4400: הדבר האחרון שאני רוצה להתייחס אליו ואז שניאור ירד לפרטים.

4400: זה נושא המגזרים.

4400: אנחנו גם בתכנית הזאת לקראת 2003, התכנית הגדולה של 5,000 כיתות וגם בפועל במה שקורה.

4400: הבנו שצריך לעשות העדפה מתקנת למגזר הערבי.

4400: אני רק רוצה לומר שגם שהוקפאה התכנית - במצב הקיים - גם אם הוא מאוד מצומצם -עדיין אנחנו נותנים פי שלוש מכפי חלקם באוכלוסייה.

4400: לא שלא מגיע - מגיע משום שיש פערים וזו הסיבה שאנחנו עושים את זה.

4400: אבל עדיין זה מה שקורה.

4400: אני אתן דוגמה מ-2002 ל-2003, בנינו סך-הכל 959 כיתות במגזר הממלכתי הרגיל והממלכתי-דתי.

4400: במגזר הערבי בנינו 640 כיתות.

4400: כלומר, יש לי 1,080 בסך הכלל במגזר הממלכתי, ממלכתי-דתי, לעומת 640 במגזר הערבי.

4400: וזה פי שלוש.

4400: זאת אומרת זה פי שלושה מסך התקציב שעמד לרשותנו.

4400: אני אומרת שוב, חלקם באוכלוסייה כ-20 אחוזים.

4400: זה פי שלושה משום שיש להם פערים עצומים ואנחנו רוצים לצמצם אותם.

4400: עד כאן בגדול דבריי.

שמחה שניאור: להמשך לדברי המנכ"לית, אני רוצה בקצרה אולי לאנשים שלא מכירים, בקצרה לסקור ואחר-כך אני אתייחס לפי הדגשים למה שאת ביקשת בהערות שלך.

שמחה שניאור: קודם כל, אנחנו עובדים עם רשויות מקומיות בלבד, לא עם עמותות ולא עם כל מיני ארגונים.

שמחה שניאור: אנחנו עובדים אך ורק עם רשויות מקומיות, על-פי חוזר המנכ"לית שיוצא ממש בימים אלה.

שמחה שניאור: הרשויות המקומיות כל שנה חייבות להעביר אלינו את הצרכים שלהן.

שמחה שניאור: יש את זה גם באתר האינטרנט וגם בטפסים וזה עובד יפה מאוד.

שמחה שניאור: בואו נהיה יותר קונקרטיים.

שמחה שניאור: לקראת פתיחת שנת הלימודים תשס"ה שפתחנו ב-1 לספטמבר, הרשויות הגישו לנו לשנה, לא לכלל הצרכים שזה תכנית מצטברת, כ-4,000 בקשות ל-4,000 חדרי לימוד.

שמחה שניאור: מתוכם אגף המיפוי במינהל מדרג אותם, בהתחלה ללא עניין של מגבלה תקציבית, ואחר-כך יש אם יש ביקורת תקציבית, מייחסים קריטריונים שונים.

שמחה שניאור: קטגוריה א'.

שמחה שניאור: קטגוריה בלי הנחת תקציב, שמחר בבוקר היה הכל, היינו צריכים לבנות 3,100 כיתות, שמתוכן 1,647 למגזר המיעוטים.

שמחה שניאור: אני רוצה לומר שבתכנית הגדולה עד שנת 2002, בנינו יחד עם השלטון המקומי ולשביעות רצונם, והם יושבים פה, אם יש להם הערות, השליטה היתה אצלנו, הבקרה היתה אצלנו.

שמחה שניאור: אבל הגמישות והבקרה קצת יצאה.

שמחה שניאור: והגרוע מכל זה שתי סיבות.

שמחה שניאור: קודם כל, מפעל הפיס היה צריך להיערך מהר מאוד לשיטה חדשה, שיטה של מכרזים ולא של הרשויות המקומיות.

שמחה שניאור: וזה לקח די הרבה זמן.

שמחה שניאור: אבל לזכותו ייאמר שברגע שזה נכנס - אנחנו ממש זה היה בשבילנו עוגן הצלה.

שמחה שניאור: משום שאם היום היינו בשנים 2003-2004 נסמכים רק על כספי המדינה, היינו בבעיה.

שמחה שניאור: כי יש שערורייה גדולה ואני לא ראיתי אף אחד מהשלטון המקומי מסייע לנו.

שמחה שניאור: יש בידי הרשויות המקומיות הרשאות תקציביות בהיקף אדיר.

שמחה שניאור: והם קרוב ל4- חודשים לא מקבלים או לא מקבלים אישורים לחתימת חוזה מחשב האוצר.

שמחה שניאור: ולא ראיתי אף ראש עיר שבא וסייע לשרה או לנו.

שמחה שניאור: ואני אומר את זה בכל פורום, ועברתי הרבה שרים ועברתי קדנציות.

שמחה שניאור: השלטון המקומי אולי נתון בבעיות קשות, כל פתיחת שנה הם נזכרים להעלות את הבעיה ולהציף אותה ואנחנו צריכים להיות בין האוצר לבין מפעל הפיס או בין האוצר לבין הפטיש והסדן.

שמחה שניאור: ופעם החינוך היה בראש מעייניו של השלטון המקומי.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה לשאול שאלה.

מל פולישוק-בלוך: שהממשלה מעבירה כספים לבניית כיתות, זה הולך לאותו תקציב חינוך מיועד עם קופה נפרדת בעירייה?

4400: כן.

שמחה שניאור: עד שנת 2003, את צודקת הכל היה וקבלנים לא היו מקבלים כספים.

שמחה שניאור: משנת 2004 הצלחנו לעשות תקציב ייעודי בנושא הזה.

מל פולישוק-בלוך: אני רק רוצה לומר שאנחנו עושים ישיבה בשבוע הבא עם מנכ"ל משרד הפנים בנושא של העברות התקציביות דרך משרד הפנים, מהממשלה לרשויות המקומיות ואז נתייחס גם לבעיה הזאת.

שמחה שניאור: עוד נתון חשוב שקשור בעיקר לשני מגזרים.

שמחה שניאור: מגזר המיעוטים, בעיקר הבדואים והערבים והמגזר החרדי.

שמחה שניאור: כמו שהמנכ"לית אמרה, אנחנו בנינו את יהוונו ב-1,000 כיתות ה-PFI.

שמחה שניאור: זה שיטה חדשה שהונחתה עלינו, אנחנו לא ביקשנו אותה.

שמחה שניאור: אבל כמו שהונחתה עלינו, גם חד -צדדית, בוטלה על-ידי משרד האוצר, למרות שהיא קיבלה בהחלטת ממשלה, מהר מאוד עם הבחירות האחרונות.

שמחה שניאור: לכן היום יש לנו באמת עזרה ממפעל הפיס, כי למרות האיחור אנחנו כבר לקראת תשס"ה, מתוך 2,350 אנחנו נהיה פחות או יותר בסדר גודל של 2,180 כיתות גמורות מתוך זה.

מל פולישוק-בלוך: מתוך ה-3,100?

שמחה שניאור: מתוך 2,350 שקיבלנו ב-2002.

שמחה שניאור: ככה זה עובד, בית-ספר על-יסודי לוקח שלוש שנים.

מל פולישוק-בלוך: אני קצת מתבלבלת, תסלח עם הנתונים.

מל פולישוק-בלוך: אתה אמרת שהיום, אם אתה עושה בדיקת צרכים, אתה צריך 3,100 כיתות.

שמחה שניאור: נכון.

מל פולישוק-בלוך: 1,647 מיעוטים, כמה לחרדים?

יוסי שריד: יש איזה ידיעה מדהימה שיש הצעה בוועדת דברת לסגור את ספיר ואת תל-חי ואת שנקר ואת רופין ואת בצלאל, משוגעים.

גאלב מג'אדלה: זה ההמלצות של ועדת דברת?

יוסי שריד: כן.

4400: ההמלצות עוד לא פורסמו, אז זה הכל קשקוש.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו נעשה על זה שיחה רצינית.

4400: אגב, זה עושה לנו שירות מצוין, שאחר-כך תופתעו רק לטובה.

שמחה שניאור: אם היה לנו תקציב, יש לנו צורך דחוף ל-670 כיתות במגזר החרדי, שזה מתרכז בעיקר ביישובים הגדולים החדשים.

שמחה שניאור: כמו בית"ר עלית, מודיעין עלית, אלעד ובית-שמש.

שמחה שניאור: בית שמש רק לצורך אינפורמציה, היא שילשה את עצמה.

שמחה שניאור: אבל שמה מי שהגיע, זה רובד במגזר חרדי.

שמחה שניאור: זה נורא מוזר שאנחנו יושבים פה בעת כזאת, שאין לנו את הספר הכחול והספר הירוק.

מל פולישוק-בלוך: הספר הירוק של 2005 עוד לא יצא.

שמחה שניאור: נכון, אבל גם הכחול הוא לא רלוונטי משום שאם תקראי את הספר הכחול שהתפרסם, לא כתוב מילה אחת על חדש.

שמחה שניאור: אבל אנחנו יודעים בסיכומים שהיה עם השרה והמנכ"לית, אנחנו אמורים לקבל עוד 582 כיתות באמצעות מימון של מפעל הפיס.

שמחה שניאור: שזה על-פי החלטת הממשלה.

שמחה שניאור: וכאן חייבים חברי-הכנסת לדעת, אנחנו עוד פעם בין הפטיש והסדן, בגלל חוק ההסדרים.

שמחה שניאור: שמשרד האוצר רוצה להטיל מיסוי על ההגרלות מהשקל הראשון.

שמחה שניאור: מפעל הפיס אמר את דברו במכתב חריף לראש הממשלה.

שמחה שניאור: ועוד פעם, משרד החינוך שהוא המשרד היחידי שצריך לפתוח ב-1 לספטמבר כיתות.

שמחה שניאור: קרי, להתחיל עכשיו את ההקדמה והכל ולא יכול לחכות.

שמחה שניאור: למעשה עד היום המנכ"לית לא העבירה את רשימת ה-582 ושמה מככבים המגזר המיעוטי והבדואי.

מל פולישוק-בלוך: בדיווח שקיבלנו מהכנסת, מדובר על 720 על-ידי מפעל הפיס.

מל פולישוק-בלוך: אתה מדבר על 582 ב-2005.

שמחה שניאור: זה לא ככה, אני אסביר.

שמחה שניאור: יש לי את ההחלטה, אני יכול להראות לך את ההחלטה.

שמחה שניאור: 582 כיתות זה היה בסיכום.

שמחה שניאור: היה עוד סיכום שהאוצר אמר, שהם יבחנו את התקבולים שלהם משנת 2004 ואם יהיה בדלתא יהיה עודף - זה יועבר.

שמחה שניאור: נכון להיום ב-31.12.04.

שמחה שניאור: כמה שווה הדלתא הזאת?

עידו גיא: בין 45 ל-50 מיליון.

מל פולישוק-בלוך: זה 100 כיתות.

שמחה שניאור: אז לכן כל מספר כזה הוא הלוואי שיהיה, אנחנו רוצים כמה שיותר.

שמחה שניאור: אבל עוד פעם אני מדגיש כאן את התלות.

שמחה שניאור: אנחנו יכולים להיות מבסוטים מהפיס, כי אין לנו עדיין תקציב חינוך.

שמחה שניאור: ולשאלה שלך, בניגוד לתקציבים רגילים של כל הרשויות המקומית וכל הארגונים האלה אפילו יכולים לעבוד, כולל משרד החינוך בנושא הפדגוגי, עם אדי הרשקוביץ, כשעובד אחד 1:12 של דצמבר עד אישור התקציב, אנחנו תקועים ולא יכולים להוציא צו השעה לכיתה חדשה, עד אישור התקציב.

שמחה שניאור: משום שאם אתה עושה 1:12 של גן, 1:12 של בית-ספר.

שמחה שניאור: בתקופות אחרות גם אם היה בעיה בתקציב, ואולי יעידו חברי-הכנסת הותיקים פה, המשרד קיבל בגלל הצורך בפתיחת שנה, כי זה לא משנה מתי יהיה התקציב, צריך לפתוח שנה.

שמחה שניאור: קיבלנו מקדמות ויוסי שריד זוכר את זה שהיו חילוקי דעות עד 1 לאפריל.

שמחה שניאור: אבל קיבלנו 500 כיתות ומפעל הפיס גם קיבל אישור מהאוצר.

שמחה שניאור: אבל מה שקורה, כמו שרונית תירוש אמרה, אנחנו בסד.

שמחה שניאור: מצד אחד תופסים את מפעל הפיס באמרות וזכיינות להימורים ומצד שני, מטילים מסים.

מל פולישוק-בלוך: יש כ-500 כיתות שמשרד החינוך מכספו יוציא?

שמחה שניאור: זה מפעל הפיס.

שמחה שניאור: עכשיו חוץ מזה מתוכננת, אם היה מאושר התקציב, מתוכננת הרשאה תקציבית להתחלת בניה של עוד 500 כיתות.

שמחה שניאור: זאת אומרת, ביחד 1,100 כיתות, כשאנחנו אומרים לכם שהכרנו רק במגזר המיעוטים כ-1,647.

שמחה שניאור: לצערנו, זה לא צערנו, אלה העובדות, אין כמעט צורך בבנייה במגזר היהודי בערים הגדולות.

שמחה שניאור: רוב הבניה במגזר היהודי זה תוצאה מהגירה פנימית, מחיפה עוברים לשמשית.

יוסי שריד: רק במודיעין בנית רבע מהבניה?

שמחה שניאור: מה שאומר חבר-הכנסת יוסי שריד, נכון בשלב מסוים שהיה צריך להקים עיר וזאת העיר אולי בין האחרונות במדינה, עיר בגודל כזה, קיבלנו מעבר לתקציב שלא היה כל-כך הרבה, קיבלנו תקציב מיוחד ממשרד האוצר שנגרע ממשרד השיכון.

מל פולישוק-בלוך: כן אבל בכל זאת, עדיין יש לנו אם אני עושה חשבון זה 1,300, יש איזה 800 כיתות שאתה צריך לבנות.

יוסי שריד: למה, אלף לפחות.

מל פולישוק-בלוך: למה, מה-3,100 תוריד 2,300.

שמחה שניאור: למה 500 ועוד 500.

מל פולישוק-בלוך: אתה אמרת, המיעוטים 1,640.

שמחה שניאור: אז זה הצרכים.

מל פולישוק-בלוך: אני מדברת על הצרכים.

מל פולישוק-בלוך: כי אמרת שאין צרכים בכלל בערים החילוניות.

שמחה שניאור: במגזר היהודי אמרתי.

יוסי שריד: במגזר היהודי בערים הגדולות.

מל פולישוק-בלוך: אבל בכל זאת יש לך עוד איזה 800 כיתות, איפה הם נבנו?

שמחה שניאור: הרוב זה גני-ילדים, 3-4, שהכנסת החליטה במגזר היהודי, במגזר הבדואי ברור והערבי ובמגזר היהודי שלא מכוסה.

שמחה שניאור: חוץ מקו עימות שכל השנים עשו את זה והפריפריה.

שמחה שניאור: ודבר נוסף זה פסילת מבנים שיש במערכת ותוספת אגפים.

שמחה שניאור: זה עוד לפני ועדת דברת.

שמחה שניאור: בתי-הספר עד שנת 1972 באו במסגרת של א'-ח' - 8X2, 8X3.

שמחה שניאור: בתי-ספר אחרי ועדת ארם באו 8X3, באו 8X2.

שמחה שניאור: לכן לגבי ועדת דברת שאת אומרת, זה לא בינוי, שלשמחתנו אבל לצערנו בגלל הריבוי הירידה באחוז הלידות במגזר היהודי, אז אנחנו אם רוצים להרחיב את חדרי המורים יש לבית-הספר עדיין חדרים ריקים.

שמחה שניאור: כי הוא היה מידה 24, תפקד עד היום כ18- בית-ספר יסודי, בית-הספר לקח את זה לפונקציות מעבר לפרוגרמה.

שמחה שניאור: ולכן אם אנחנו רוצים היום להרחיב את חדר המורים וחובה בעקבות המעבר ליום לימודים מלא וזה ארגון הפרסונאלי היחידי שבא לעבודה ואין לו מקום לשבת.

שמחה שניאור: לכן אנחנו מתכננים כמה מודלים, זה לא קבינות וזה לא דברים.

שמחה שניאור: אנחנו עשינו חוברת יפה מאוד, הגשנו לשרת החינוך.

שמחה שניאור: יש תחומים ווריאציות.

שמחה שניאור: וזה על בסיס התכנית הטובה שגם ארגוני המורים והשלטון המקומי שמח שהיה בתוך פיילוט, שהוא היה די יקר, ולא היה עוד התקציב אז של ועדת דברת.

שמחה שניאור: אם את רוצה אפר לארגן לכם סיור ותראו כפרומו לועדת דברת.

שמחה שניאור: אני רוצה לומר עוד משהו בעקבות הצרכים והנתונים.

שמחה שניאור: בגלל הדברים האלה, תכנית המשכית אי אפשר לעשות משום שאנחנו המדינה היחידה שבכל תקציבי הפיתוח, לא רק אצלנו, גם בתחבורה וגם בבריאות והכל, אנחנו לא יכולים לסגור על חמש שנים ונלחמנו כל השנים שיהיה הרשאה, תגיד לנו אתם רוצים 1,000 - 1,000.

שמחה שניאור: אבל לפחות שנדע, שהרשויות המקומיות יהיו מוכנות שיהיו תכניות עבודה, שפתיחת השנה תעבור ממש חלק ולא נעשה את הבזבוז המשווע של היבילים שזה לא רק בשבילנו בזבוז כי זה בעיקר יורד מהבינוי, זה גם לרשויות המקומיות עולה לחבר אותם.

מל פולישוק-בלוך: בסדר, אבל אנחנו שומעים שכן יש.

מל פולישוק-בלוך: הזכרתי שני תקציבים שהם כן שנתיים.

מל פולישוק-בלוך: למה אתם לא עומדים על זה?

מל פולישוק-בלוך: גם הרכבות וגם האוניברסיטאות יש להם תקציב רב-שנתי.

שמחה שניאור: משרד האוצר עובד בטעות גדולה כל השנים כמו שהוא עובד עם התקציב הרגיל.

שמחה שניאור: אם תקציב הפיתוח איטי משרד האוצר לא נותן לי הרשאה, לא נותן החשב הרשאה ל-3,000 כיתות ומתוך זה מזומנים 1,000,1000,1000.

מל פולישוק-בלוך: אתם אחד המשרדים הגדולים, מה אתם לא יכולים לעשות שרירים קצת.

יוסי שריד: נתת דוגמה שאני אסביר למה היא לא דוגמה.

יוסי שריד: משום שגם במקרים הבודדים האלה לאוצר אין שום בעיה ושנה לאחר מכן ולהגיד שהם קיצצו, שהחליפו ממשלות.

מל פולישוק-בלוך: זה תמיד נכון, אבל לא משנה.

יוסי שריד: זה משנה מאוד.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו יכולים כאן לעשות בכנסת המון שינויי חקיקה.

שמחה שניאור: אנחנו דורשים כל הזמן את זה, אנחנו לא מקבלים.

שמחה שניאור: מה שאת אומרת, לא בדקתי בתחבורה, אני יודע אמיתי ממשרד הבריאות ומשרד העבודה, דיברתי אתם, אין להם תכנית רב-שנתית.

שמחה שניאור: יש להם תכנית מה לעשות, גם לנו יש, אבל הרשאה שהחשב יכול לתת לרשות, לא לקבל כסף, לתת לרשות, אני אדרג את ה-3,000 האלה, 1,000 מזומנים אני אתן מה שהכי דחוף.

שמחה שניאור: אבל לפחות הרשויות יוכלו לבנות.

שמחה שניאור: יש לנו עוד נקודה שככל שמתאחר התקציב - אנחנו צריכים שכר-דירה ואנחנו צריכים הסעות.

שמחה שניאור: יצא שכרו בהפסדו מבחינת המערכת.

שמחה שניאור: אני רוצה לומר את הבעיה מעבר לצורך ולתלמיד שהוא חסר.

שמחה שניאור: אנחנו מבזים את החלטות הממשלה.

שמחה שניאור: מצד אחד, הממשלה מתקבלות החלטות, ורק אני אתן לך דוגמה שהמנכ"לית היתה אצל סגן רה"מ לא מזמן, צריך לבנות בעיירות הקבע 400 כיתות בחמש שנים.

שמחה שניאור: בעיירות הקבע, לא ביישובים החדשים, עוד שהממשלה הקימה עוד שמונה יישובים לפזורה כדי לרכז אותם ביישובי קבע חדשים.

שמחה שניאור: החלטות הממשלה לא יכולות להתבצע משום שגם אם אנחנו רוצים וגם אם מקבלים את התקציב בזמן, באים אלינו 14 פלטים, המזומנים יורדים ואנחנו בבעיה קשה מאוד ליישם את החלטות הממשלה.

שמחה שניאור: ואני אומר את זה, מי שמכיר אותי, אני אומר את זה בפני ראש-הממשלה, הוא מכיר אותי הרבה שנים, גם שהוא שר השיכון ואני אומר את זה בלי חנופה, אבל זה לא מעניין כי הפלט שלנו הוא פלט שהוא פלט גם ברגיל וגם בתקציב.

שמחה שניאור: הממשלה החליטה להקים שמונה יישובים חדשים ליישובי הפזורה ולרכז אותם ולעשות סוף כל סוף את בית-הספר העל-יסודי הראשון, לא ביבילים ולא במרכז שירות.

שמחה שניאור: טרבין, אבו-קרינת, ועאוושלה.

שמחה שניאור: נכון להיום, אין לנו תקציב לנושא הזה ואם לא יתנו לנו תקציב כמו שנתן לעיר מודיעין, אנחנו נצטרך לתת שמה, כי זה מס אבל זה יירד מה-1,200 ופה גם מפעל הפיס מעודכן.

שמחה שניאור: כי מפעל הפיס במכרז שלו הוא לוקח פרוייקטים גדולים.

שמחה שניאור: והמכרז שהוא בנה נוח לדברים האלה.

שמחה שניאור: אז עירבנו כבר מפעל הפיס בנושא.

שמחה שניאור: אבל להגיד לך שהסד שלנו, של ה-1,200 כיתות בזמן, גם היה בזמן, הוא לא היה מספיק לכל הצרכים האלה.

שמחה שניאור: חידוש מבנים - חידוש מבנים זה בעיה שיותר קשה במגזר היהודי מהבניה.

שמחה שניאור: אם בבניה אנחנו צריכים פחות הרשאות, אולי אגפים אולי רק ליישובים חדשים.

שמחה שניאור: חידוש מבנים יש במערכת כ-3,000 מבנים, מתוכם שני שליש עוד בתקופת הקמת המדינה או אפילו לפני כן.

שמחה שניאור: שני שליש הם ותיקים מתוך ה-3,000-2,000.

שמחה שניאור: במבנים האלה לאור המצב הכספי של הרשויות המקומיות, התחזוקה לסוגיה השונים, גם תחזוקה מונעת, גם שבר וגם בטיחות, יורדת פלאים.

שמחה שניאור: ואנחנו שולחים ילדים לבתי-ספר שאין להם כסף לתחזק אותם.

שמחה שניאור: אנחנו לא משפצים בתי-ספר, אנחנו מצאנו איזה פרוייקט העשור שהתחלנו לפני חמש שנים, של רה-ארגון וחידוש מבנים.

שמחה שניאור: אנחנו לוקחים בית-ספר שהיו פעם 24, רואים נניח היום 16 כיתות, אנחנו בונים לו פרוגרמה פיזית ובעקבות זאת נותנים רה-ארגון לחידוש מבנים.

שמחה שניאור: בשנת 2001 שיהיה ברור וגם השלטון המקומי יודע את זה, היה ברה-ארגון חידוש מבנים בתקציב הפיתוח 120 מיליון ש"ח, וזאת בנוסף ל-120 מיליון ש"ח שהיה בתקציב הרגיל.

שמחה שניאור: סך הכל היה 240 מיליון ש"ח.

שמחה שניאור: נכון להיום שנת 2004, יש לנו 20 מיליון ש"ח, ובשנה הבאה 10 מיליון ש"ח ברה-ארגון חידוש מבנים.

מל פולישוק-בלוך: היום יש רק 20 מיליון ש"ח?

שמחה שניאור: לחידוש מבנים.

שמחה שניאור: לי יהיה 10 מיליון ש"ח חידוש ולאדי הרשקוביץ יהיה שיפוצים וקריטריונים 23 מיליון ש"ח.

שמחה שניאור: והבטיחות אפס למרות שיש החלטת ממשלה, כל שנה לסייע למשרד החינוך בנושא הבטיחות.

שמחה שניאור: אנחנו נתנו Matching למרות שהיה סיכום בתקופה של בייגה שוחט, לעשות את זה בצורה קבועה.

יוסי שריד: כמה מבנים אתה יכול לחדש בסכומים האלה?

שמחה שניאור: אני אתן לך דוגמה.

שמחה שניאור: סיירת ביבנה או שהיושב-ראש הקודם, מר שלגי היה.

שמחה שניאור: בבית-ספר אחד בימים טובים, גינסבורג, שעשינו אותו קריית חינוך של 100 כיתות וארגנו אותו בצורה אחרת, השקענו 10 מיליון ש"ח בפרוייקט.

שמחה שניאור: ובראש-העין 7 מיליון ש"ח.

שמחה שניאור: היום אני מסביר לכם, 10 מיליון ש"ח לכל הארץ.

4400: אנחנו השגנו את זה לבטיחות בתחילת שנה.

יוסי שריד: קודם אמרתי שזה מובן מאליו, אבל בכל זאת זה מתחיל לסקרן אותי כי זה בעצם הרפורמה שיתחולל בתחום החינוך.

יוסי שריד: בשירותים - זה אסלות?

יוסי שריד: מתקנים לנייר טואלט?

יוסי שריד: אני רוצה לדעת במה הרפורמה נפתחת.

שמחה שניאור: מינהל הפיתוח נרתם מהר מאוד לנושא של כח יישום ועדת דברת, כח המשימה הלאומי.

שמחה שניאור: אנחנו מעבר לצרכים שגם אנחנו מעורבים בהם, כמו הסעות, או כמו אינטגרציה או איזה בתי-ספר לחינוך הציבורי.

שמחה שניאור: אנחנו ספציפית בגלל המטלות שלנו, אנחנו בשני ערוצים מרכזיים.

שמחה שניאור: אחד מהם, זה בעקבות הפעלת יום לימודים מלא, יום לימודים ארוך עד 4.

שמחה שניאור: ובעקבות הצו לא סימפטי של מצב השירותים היום, אנחנו אמורים לשדרג את כל חדרי השירותים של הבנים, של הבנות ושל המורים.

שמחה שניאור: וכבר עלה לאוויר באתר שלנו, בעקבות רוח הדברים של המנכ"לית, כבר הם מפורסמים, נהלים בדיוק וסקיצות וכל מיני דברים שאנחנו אמורים.

יוסי שריד: כמה זה יעלה?

שמחה שניאור: סך-הכל, הנושא השני זה עמדות המורה.

שמחה שניאור: עמדות המורה כמו שאמרתי, זה הופך ליחידי שאין לו את הנושא הזה.

שמחה שניאור: וסך הכל אנחנו מעריכים אם היה לנו, כולנו היינו מוכנים, כמיליארד וארבעים אלף ש"ח.

שמחה שניאור: 500 מיליון ש"ח אנחנו אמורים תוך שלוש שנים.

שמחה שניאור: יש לנו, גם ממפעל הפיס וגם מהחברה למשל וכלכלה, הם כבר מתורגלים במכרזים כאלה.

שמחה שניאור: רק שיתנו.

שמחה שניאור: רק אתם צריכים לדעת שמי שיפתח את סיכומי האוצר ואת התקציב, ה500- מיליון ש"ח גם אם הם מוכנים, הם הכניסו אותם עם התניה תלוי בחתימה של הסכמי המורים.

שמחה שניאור: זאת אומרת, אותי, אני יכול להיות מוכן, אנחנו כמינהל יכולים להיות מוכנים בתיאום עם המחוזות והכל, אבל הכסף הוא לא בתקציב, הוא מופיע ברזרבה, תלוי חתימה על הסכמי המורים.

מל פולישוק-בלוך: ה-700 למה זה מיועד?

4400: זה ביטול הקיצוץ שהיה ולטובת סל התלמיד לשעות.

יוסי שריד: מה יעשו בכל בית-שימוש?

מל פולישוק-בלוך: תכף הוא יעביר לך באינטרנט את כל התכנית.

יוסי שריד: אי אפשר להאשים שאני מתעניין בקטנות, זה גולת הכותרת.

יוסי שריד: זה לא מעניין אותך מה עושים.

שמחה שניאור: לשאלה שלך כמה יבילים, שנה שעברה נתנו 220 יבילים רובם במגזר הבדואי, במגזר החרדי.

שמחה שניאור: נכון להיום אם יהיה איחור מצד מפעל הפיס ואם יהיו איחור מצדנו, אני חושב, אפילו לא אמרתי את זה למנכ"לית, אני חושב שאנחנו צריכים להגיע להכפלה.

שמחה שניאור: כי ישובים שהם אין להם קורת גג, אני לא מדבר על מגזרים שרוצים לעשות קוסמטיקה או חידוש מבנים.

מל פולישוק-בלוך: כמה זה?

שמחה שניאור: כל יביל, בלי השתתפות האוצר, זה 70 אלף ש"ח.

שמחה שניאור: זאת אומרת, אם זה 220, מדינת ישראל בזבזה 15 מיליון ש"ח.

שמחה שניאור: כי במקום זה, היא יכלה לבנות כיתות קבע.

4400: כל כיתת לימוד זה חצי מיליון ש"ח.

שמחה שניאור: לגבי המגזר הערבי, כבר המנכ"לית אמרה.

שמחה שניאור: גם ועדת המעקב, והנציגים שלה יושבים פה, יכולים להעיד, שלמרות שהיו תכניות חומש עוד מתקופת זבולון המר ז"ל במינהל הפיתוח תמיד עשינו מעבר.

שמחה שניאור: אבל הגדלנו לעשות אפילו מ-2002 עד היום, כמו שאומרת המנכ"לית אמרה, יש לי נתונים, במקרים מסוימים אנחנו הגענו כבר ל-48 אחוז.

שמחה שניאור: לדוגמה במגזר הערבי בשנים האלה, יחד עם מפעל הפיס, נתנו 632 כיתות במגזר הבדואי נתנו 327.

שמחה שניאור: ומתוך 1,900 כיתות בלי הדרוזים, סך-הכל אנחנו ב-43 אחוז.

מל פולישוק-בלוך: מה זה ה-900 ?

שמחה שניאור: 1,961 בלי מפעל הפיס.

שמחה שניאור: כי מפעל הפיס זה מחולק לשלוש שנים.

שמחה שניאור: מעבר ל-2,350 אנחנו נתנו עוד כיתות.

שמחה שניאור: כי אנחנו קיבלנו במקביל למפעל הפיס, קיבלנו 500 כיתות, ירדנו מ-2000 עברנו ל-500, אבל היה לנו את השליש של מפעל הפיס.

שמחה שניאור: וב-2003 קיבלנו עוד 400.

שמחה שניאור: ב-2004 עוד 327.

שמחה שניאור: מתוך זה נתנו ומתחשב ש-60 אחוז אם לא יותר, ב-PFI היה מיועד למגזר הערבי.

מל פולישוק-בלוך: אני מאמינה שאתה אתמול קיבלת את הזימון, אבל את התכנית לעשות את הישיבה היום, משרד החינוך קיבל לפני הרבה זמן.

שמחה שניאור: אני לא מוכן?

מל פולישוק-בלוך: אתה מאוד מוכן, אבל אם אפשר היה להעביר לנו את הדברים האלה בכתב, אז גם היית חוסך הרבה זמן.

שמחה שניאור: יש לנו מצגת אפילו, הצגנו אותה לראש הממשלה.

שמחה שניאור: לי אמרו אפילו לא להביא את המצגת, יש לנו מצגת.

שמחה שניאור: הדברים האלה זה חלק שרונית תירוש הציגה לראש-הממשלה.

4400: אני לא חולקת על זה שלא שלחנו לכם, אני צריכה לבדוק את עם יעל.

שמחה שניאור: נקודה אחרונה שאת ביקשת, צמצום פערים.

שמחה שניאור: ברור שאנחנו לא קיפחנו אבל יש עדיין הרבה צרכים לכמה מגזרים.

שמחה שניאור: הPFI- אמרנו, 1:12 לא בפיתוח זה בעיה קשה.

מל פולישוק-בלוך: איך פותרים אותה, זה מה ששאלתי.

מל פולישוק-בלוך: זה שזה בעיה קשה אני אמרתי בתחילת הישיבה, השאלה איך פותרים אותה.

שמחה שניאור: בית המחוקקים הזה קבע שאם אין חוק תקציב, אי אפשר להתחייב על הרשאות חדשות.

שמחה שניאור: ואם אין הרשאות חדשות, אז משלמים בעיקר בתקציב הרגיל ובתקציב הפיתוח 1:12.

מל פולישוק-בלוך: זה אנחנו יודעים.

מל פולישוק-בלוך: אתה יכול להוציא היום את ה-1:12?

שמחה שניאור: לא, תקציב הפיתוח, התשלומים ההמשכיים עבור דברים.

גאלב מג'אדלה: אני שמעתי את הסקירה המאלפת של מר שניאור, שמו הולך לפניו הרבה שנים.

גאלב מג'אדלה: שמענו אותו אפילו כמעט בתור תלמיד שמעתי על השם שלו.

גאלב מג'אדלה: אבל להערה של יהודית, מה זה אומר מצד שלך.

גאלב מג'אדלה: אלה שבאים אלינו ואין להם מה לספר לנו כי לא עושים שום דבר.

גאלב מג'אדלה: ואז אומרים, לא הבאנו נתונים.

גאלב מג'אדלה: להפך, לכם יש מה להתגאות, יש מה להראות.

גאלב מג'אדלה: אני רוצה רק לשאול על המבנים שאתם, גם לחדשים וגם שאתם מחדשים אותם.

גאלב מג'אדלה: אתם לוקחים בחשבון את החוק של התלמידים מוגבלים ומוגבלויות וכל הדברים שמתבקשים לכך.

גאלב מג'אדלה: זה דבר ראשון.

גאלב מג'אדלה: והדבר השני, נוכל לקבל אפילו בעוד כמה ימים, נתונים של מיפוי של צרכים של מבנים חדשים עם סדר עדיפות שלך לא של כסף כרגע, תקציב, ואני אגיד לך למה אני מתכוון.

גאלב מג'אדלה: אני גר ביישוב באקה-אלגרביה.

גאלב מג'אדלה: אין מחסור היום בכיתות.

שמחה שניאור: יש מחסור.

שמחה שניאור: יש גנים בשכונת אל-טרפז, אלמורז, אלטרוקה, יש בית-ספר יסודי חדש באל-שפי.

שמחה שניאור: יש שבע כיתות בשכונת אל-ג'אבל.

גאלב מג'אדלה: זה חסר או זה נבנה?

שמחה שניאור: זה חסר.

גאלב מג'אדלה: בבאקה אל-גרביה?

שמחה שניאור: הצרכים שהמיפוי הגדיר שהעיירה ביקשה לבנות השנה, הוגדרו בקטגוריה, יש 27 כיתות.

יוסי שריד: יכול להיות שחבר-הכנסת מג'אדלה מוותר לך על זה.

גאלב מג'אדלה: לא אני לא מוותר על כלום.

גאלב מג'אדלה: אני רק אומר דבר אחד.

גאלב מג'אדלה: אני גר ביישוב, ואני מסתובב ביישוב, אבל אם אני אקח את היישוב הזה ביחס ליישובים אחרים, ששמה זה כמו בימי הביניים.

גאלב מג'אדלה: אבל בבאקה ממשיכים לבנות, מוסיפים ובונים, אבל במקומות אחרים יש קטסטרופה שלא מטופלת.

שמחה שניאור: זה לא נכון להגיד קטסטרופה.

4400: אולי כדאי שתפרט שהוא ידע מה זה ספציפי.

גאלב מג'אדלה: אני אומר לך, זה היישוב שלי, יש מישהו שלא רוצה שהיישוב שלו יהיה הכי טוב בעולם?

גאלב מג'אדלה: אבל שאני לוקח את היישוב שלי ואני רואה בתי-ספר, היינו בלוד, בעכו, יש דברים שמה באמת קטסטרופה.

גאלב מג'אדלה: אל תסתמך שראש העיר שולח לך שיש לו צרכים ויש לו נתונים והוא נותן מספרים.

גאלב מג'אדלה: אולי אתם תעשו מיפוי אמיתי.

4400: אנחנו באים ליישוב.

גאלב מג'אדלה: ותיתנו סדר עדיפות באמת לפי הצרכים.

גאלב מג'אדלה: כי אני בתור חבר-כנסת לי חשוב כל היישובים.

גאלב מג'אדלה: אבל שאני בא ליישוב.

מל פולישוק-בלוך: סדרי עדיפויות אתה אומר.

מל פולישוק-בלוך: יש כאלה שכולם צריכים, אחד צריך יותר, אחד צריך פחות.

מל פולישוק-בלוך: עכשיו השאלה שלי היא באמת איך אתם עושים את המיפוי.

גאלב מג'אדלה: אני ראיתי שבסקירה שלך נתת פינה חמה ליישובים החדשים המוקמים בנגב.

גאלב מג'אדלה: זה מאה אחוז, זה מה שאני מתכוון.

גאלב מג'אדלה: יש יישובים שהולכים 14 ק"מ ברגל כדי ללמוד.

גאלב מג'אדלה: אתה מכיר את זה.

4400: אנחנו נותנים הסעות מעל שני ק"מ.

שמחה שניאור: בנגב, על כל גבעה אי אפשר להביא הסעה.

גאלב מג'אדלה: זה לא תלוי בך, גם אם לא יתנו לך תקציב לא תוכל לבנות.

גאלב מג'אדלה: אבל אולי אנחנו נוכל לקבל כדי לעזור לכם, כדי לעזור לעצמנו בעצם, נקבל את סדרי העדיפות איפה חסר יותר.

שמחה שניאור: אתה במקרה בבאקה אל-גרביה, אבל תדע לך ואני לא רציתי פה להשוויץ או להרעיש, יש הרבה רשויות מקומיות ערביות שיש בידיהם הרשאות והן לא מנצלות את זה אפילו.

שמחה שניאור: אתה נתת דוגמה כמו לוד עכו.

שמחה שניאור: ואתה יודע, אתה ישבת אצלי בנושא הזה, יש לנו בעיה קשה מאוד ואני נתתי גם לאילן שלגי נתתי רשימה מאוד מאוד גדולה של רשויות שלצערנו.

גאלב מג'אדלה: אתה צודק, אנחנו מכירים את זה מהמציאות.

מל פולישוק-בלוך: אני מבקשת לא לגלוש לעניין הזה של השלטון המקומי, כי יש לנו ישיבה ספציפית ביום רביעי עם מנכ"ל משרד הפנים.

מל פולישוק-בלוך: אז בואו, את החלק הזה נשאיר לישיבה ההיא.

מל פולישוק-בלוך: חבל לי פשוט לא לקבל תשובות נוספות.

מל פולישוק-בלוך: אני רציתי להוסיף לשאלה הזאת שאלה.

מל פולישוק-בלוך: יש כאן תרשים זרימה תהליך קבלת אישורים ולבניית מוסדות חינוך.

מל פולישוק-בלוך: תרשים ארוך, מאוד מייגע גם, אני אם הייתי צריכה לעבור את כל זה, אני חושבת שלא הייתי - - -

שמחה שניאור: יושב פה ד"ר גדעון בן דרור שהוא מחנכי, אנחנו ייסדנו לדורותינו, כולל אבא של יוסי שריד שהיה פעם גם מנהל מינהל הפיתוח.

שמחה שניאור: ייסדנו לדורותינו את מינהל הפיתוח עבודה מקצועית ועל זה גאוותנו והשלטון המקומי יכול להעיד, אנחנו לא מסורבלים, הרשויות מסורבלות, לא נותנים בזמן.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה לשאול לגבי המשבצת הראשונה.

מל פולישוק-בלוך: בקשת הרשות לבניית מוסד חינוך.

מל פולישוק-בלוך: ושאל חבר-הכנסת, איך אתם יודעים שבאמת זה צריך יותר מזה.

מל פולישוק-בלוך: כולם צריכים, אבל יש סדרי עדיפויות.

מל פולישוק-בלוך: איך אתם בונים את המערכת שלכם עם המפקחים או עם האנשים במחוזות.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה רק להבין איך העסק עובד.

יוסי שריד: אגב, אני לא ידוע כמי שנוטה חסד למשרד החינוך של היום, בגלל סיבות ידועות, חבל שהמנכ"לית איננה פה.

יוסי שריד: אבל אגף הבינוי במשרד החינוך והתרבות זה האגף הכי מסודר, אולי לא רק במשרד החינוך אלא בממשלה כולה.

יוסי שריד: שם עובדים אך ורק על פי סרגלים לגמרי אובייקטיביים ובלתי אמצעיים.

יוסי שריד: קביעת סדרי עדיפויות היא מאוד מאוד פשוטה.

יוסי שריד: אין עם זה שום בעיה.

יוסי שריד: יש להם כל אמות המידה, כל התנאים המתחייבים, כמה תלמידים, כמה בתי-ספר, מה המחסור.

יוסי שריד: הם לא מבצעים את כל העבודה הזו ממרחקים, הם עושים את זה מתוך הכרות קרובה עם השטח.

יוסי שריד: האדם נמצא, גם על-פי מרחקים.

יוסי שריד: הכל נעשה בדיוק נמרץ ובלי פניות.

יוסי שריד: אפילו השרים מתקשים מאוד ליהנות מפרוטקציה באגף השרירותי הזה.

יוסי שריד: יש סרגל והסרגל אומר מה שאומר.

יוסי שריד: והסרגל כולל בתוכו את כל התנאים.

יוסי שריד: וזה לא כל-כך מסובך, איך יודעים וגם לא כל-כך מסובך לקבוע סדר עדיפויות.

יוסי שריד: מה יותר בוער ממה.

יוסי שריד: אם יש סכנה שילדים יצטרכו ללמוד מתחת לכיפת השמים או בצל עץ, דברים שכבר היו מעולם, אז אין קושי מיוחד לקבוע את הדחיפויות ואת העדיפויות.

יוסי שריד: אבא שלי דרך אגב, זו ההערה היחידה שיש לי אליך, אף פעם לא היה בדרגה הזו לא הגיע.

יוסי שריד: הוא לא היה אף פעם מנהל מינהל הבינוי.

יוסי שריד: היושבת-ראש שלנו ובצדק, היא רוצה שמשרד החינוך ובעיקר אגף הבינוי יעבור לפי תכנית רב-שנתית.

יוסי שריד: רק בסדר, אבל אולי היושבת-ראש לא שמה לב שאין גם תכנית חד-שנתית, לא רב-שנתית.

יוסי שריד: ואת צריכה לדעת את זה, מרגע שבשנה אחת יש בערך חמישה קיצוצים בשנה, כי אם יש 15 קיצוצים בשלוש שנים, אז אפילו אני מסוגל לעשות חשבון.

יוסי שריד: יש חמישה קיצוצים, אז אין תכנית חד-שנתית.

יוסי שריד: אז ממציאות שאין בה תוכנית חד שנתית לצפות שתהיה תכנית רב-שנתית וגם תהיה לה משמעות ואפשר יהיה להתחייב על-פיה, הרי זה לא מספיק שיש תכנית, הוא יש לו, תאמיני לי.

יוסי שריד: הוא יש לו תכנית עשר שנתית, הוא יודע בדיוק.

יוסי שריד: בין השאר העבודה של המינהל הזה מתקיימת על-פי צפי האוכלוסייה.

יוסי שריד: הם יודעים בדיוק עד כמה שאפשר לדעת, האם תהיה יותר אוכלוסייה, תהיה פחות אוכלוסייה והם יודעים.

יוסי שריד: אגב, אפשר ללמוד שם הרבה דברים.

יוסי שריד: אז הם בסדר, נו אז יש להם תכנית עשור, לא רק תכנית חומש, אז מה, מה זה יעזור כשאין תכנית חד-שנתית.

יוסי שריד: ואת האוצר זה לא מעניין.

יוסי שריד: הבעיה זה תמיד ביומרה.

יוסי שריד: הממשל הזה התחיל ואם מישהו חושב שאני מגזים, אז אני אביא לו מראה מקומות.

יוסי שריד: זה התחיל בזה שטוב עד עכשיו בנו 2,500 כיתות בשנה, מה זה 2,500 כיתות בשנה?

יוסי שריד: זה כלום בשביל הממשלה החדשה שהיתה אז, לפני שלוש שנים.

יוסי שריד: ממשלת שרון והשרה הנוכחית.

יוסי שריד: הם יבנו ואני אחראי למה שאני אומר, הם יבנו 10,000 כיתות בשנה.

יוסי שריד: אני אחראי למה שאני אומר.

יוסי שריד: יכול להיות אגב שאין צורך ב-10,000 כיתות.

יוסי שריד: אבל הם יבנו ב- 10,000 כיתות,PFI - עד היום אגב, אני אומר שאני לא יודע, כשאני אומר שאני לא יודע, אז אני יודע.

יוסי שריד: זה דברים בטלים.

יוסי שריד: ה-10,000 כיתות נו בסדר, 10,000 כיתות זה יפה מאוד, אני בעד.

יוסי שריד: אחר-כך היתה ירידה ל-5,000 כיתות, הם יבנו 5,000 כיתות בשנה.

יוסי שריד: למה אני אומר את זה, כי זה בדיוק מה שקורה עכשיו בעניין ועדת דברת.

יוסי שריד: זה בדיוק אותו דבר.

יוסי שריד: אין שום כיסוי לשום דבר, שום כלום לא קורה במציאות.

יוסי שריד: רק במישור ההצהרה והדיבור, זה פשוט פער כזה, תמיד יש פער בין הדיבור לבין המעשה, אבל פער כזה זה פשוט דבר חסר תקדים.

יוסי שריד: הרי אפשר לקבוע ולרסק את המפרקת במין תהום כזה.

יוסי שריד: טוב אז 10,000 ולא 5,000 ולא 2,500, כפי שנבנה בעבר, אלא בקושי 1,000.

יוסי שריד: והקומץ הזה איננו יכול להשביע את הצרכים, זה לא יעזור שום דבר.

יוסי שריד: עכשיו אני שואל, האם אין פה בין השאר ניסיון להסחת הדעת.

יוסי שריד: כאשר מתחילים לבלבל את המוח בעניין העמדות למורים, הרי השמיכה הזו נשארת אותה שמיכה והיא לא מתרחבת, אז מה אתה כבר יכול לעשות משמיכה חוץ מאשר להתכסות בה, באותה השמיכה.

יוסי שריד: אז יעשה מחיצות, כביכול יצאו לידי חובה אבל לא ימלאו שום חובה, הרי זה בדיוק אותו דבר.

יוסי שריד: ואם במקרה יהיה חדר פנוי בבית-ספר או שיהיה או שלא יהיה.

יוסי שריד: אגב, לי לא ידוע שיש יותר מדי חדרים פנויים בבתי-ספר.

יוסי שריד: ואם כבר יש איזה חדר פנוי.

מל פולישוק-בלוך: בבתי-הספר שאנחנו היינו בהם, חסר אבל ממש חסר כיתות.

יוסי שריד: וחוץ מזה מה קרה, למשל היה איזה חדר פנוי, אז החליטו שבחדר הפנוי הזה אז כבר נתפס על-ידי משהו, כי לפי לדעתי, תקן אותי אם אני טועה, נדמה לי שספרייה הוא לא מתוקננת עד היום?

שמחה שניאור: לא , כבר שחררנו את זה.

יוסי שריד: יש כבר תקנון לזה.

יוסי שריד: אז אין חדרים פנויים.

יוסי שריד: עכשיו תראו איזה עולם הפוך, כבוד המנכ"לית, אתם שהתחלתם ב-10,000 כיתות בשנה ואחר-כך ירדתם.

יוסי שריד: אני אחראי למה שאני אומר, אני אביא לך את המראה מקומות.

יוסי שריד: אבל זה בכל התחומים ככה, היומרה הזאת.

יוסי שריד: 10,000 כיתות ואחר-כך 5,000 כיתות.

יוסי שריד: אמרתם שזה קטן עליכם לבנות 2,500 כיתות כפי שבנו בעבר.

יוסי שריד: ובסוף אתם בקושי ככה באופן די מדובלל ואומלל אתם בקושי בונים 1,000 כיתות שזה קומץ שאיננו משביע את הצרכים.

יוסי שריד: עכשיו תסבירי לי את ההגיון, כאשר אין כיתות לתלמידים, מערכת החינוך נועדה בראש ובראשונה, זה חידוש, זה ממש סנסציה, היא נועדה בראש ובראשונה לתלמידים.

יוסי שריד: ככה נדמה לי, נכון, את מסכימה אתי שזה נועד בראש ובראשונה לתלמידים?

יוסי שריד: אם אין כיתה לתלמידים, אז מה ממילא כל הסיפורים האלה על השירותים והרי זה בא.

4400: זה גם לתלמידים.

יוסי שריד: הרי זה בא אחד על חשבון השני.

יוסי שריד: אני לא נגד זה.

יוסי שריד: אני בזיכרונות העמומים שלי אני זוכר שגם בהיותי תלמיד מפעם לפעם נדרשתי לשירותים.

יוסי שריד: אבל הרי זה עולם הפוך.

4400: אני אשיב לך מה ההגיון.

יוסי שריד: אין צורך בתשובה, אני לא זקוק לתשובה.

יוסי שריד: אחר-כך עמדות למורים.

יוסי שריד: הרי עמדות למורים הרי שוב, יש פה ניסיון לומר לנו, שמהעין הזה יצמח יש.

יוסי שריד: הרי בית-הספר הוא בית-הספר, שטח בית-הספר הוא שטח בית-הספר, שטח חדר המורים הוא חדר המורים וכו'.

יוסי שריד: הרי זה הכל בגדר התופעה הזו של הגימיק.

יוסי שריד: זאת אומרת, לדבר על משהו כאילו משהו עומד לקרות.

יוסי שריד: הרי לא יכול לקרות שום דבר.

יוסי שריד: קודם כל אין כיתות, אז אם אין כיתות - אז מה לפי דעתך, על-פי סדר העדיפויות שלך, מה הדבר הראשון שצריך להיעשות?

יוסי שריד: לא לבנות כיתות?

יוסי שריד: לא נראה לך שזה הדבר הכי הגיוני שצריך לבנות כיתות לפני העמדות ולפני השיפורים.

יוסי שריד: הרי שאלתי אותך מה השיפורים בבתי-השימוש?

יוסי שריד: הרי בתי-שימוש נשארים בתי-שימוש.

יוסי שריד: הרי לכל היותר צריך לנקות אותם, הרי זו הבעיה.

יוסי שריד: ב-1 יצטרכו לנקות אותם כי ממשיכים עד ארבע.

יוסי שריד: ממשיכים עוד תקנים לנייר טואלט - בסדר, אבל כיתה אין.

יוסי שריד: אם אין כיתה - אם אנחנו רואים את זה במקרו של המערכת - אין כיתה לתלמידים, זה לא קודם לגלגול הנייר הטואלט או מה עוד יש בבית-שימוש.

יוסי שריד: מה יש איזה משהו בבתי-שימוש שאנחנו לא מכירים.

יוסי שריד: עוד עובד נקיון לנקות שזה יהיה נקי.

מל פולישוק-בלוך: מראות.

יוסי שריד: מראות, חשוב מאוד.

4400: וגם זה לא יהיה אם לא תהיה חתימה עם הארגונים.

יוסי שריד: זה הכל במסגרת של איזה הונאה.

יוסי שריד: אני לא יודעת אם ההונאה הזו מכוונת או שהיא כתוצאה מחוסר אונים, או מקוצר ראייה, או מבלבול.

יוסי שריד: אני כבר לא יודע איך להעריך את זה, איך להגדיר את זה.

שניאור שמחה: שידרגנו, יש תאים לבנים ותאים לבנות.

יוסי שריד: ועד היום לא היו תאים לבנות?

שניאור שמחה: לא היה.

יוסי שריד: אז למה אין תאים לבנות עד 1, רק משום שהם יהיו עכשיו עד 4?

יוסי שריד: אז מה, מ-4 מתחיל הצורך.

יוסי שריד: אני לא מבין את כל העניין.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו הבנו את השאלה.

גאלב מג'אדלה: אם נקבל את הנתונים ואת סדר העדיפות שהבטיח מר שניאור שמחה, אני חושב שהוועדה צריכה בעניין הזה לעשות איזשהו משהו.

גאלב מג'אדלה: ולדעתי אנחנו צריכים בעניין הזה להיות אקטיביים אבל תכף נשמע התייחסות.

מל פולישוק-בלוך: יש לך הצעה אופרטיבית, משהו מסוים.

גאלב מג'אדלה: לי כן.

גאלב מג'אדלה: ברגע שיהיו לנו הנתונים.

גאלב מג'אדלה: אני קודם כל מקבל כל מילה שאמר חבר-הכנסת שריד לגבי האגף הזה או היחידה או המחלקה הזאת.

גאלב מג'אדלה: אבל כשנקבל את הנתונים ונדרש לדבר לסדר העדיפות.

גאלב מג'אדלה: לא דיברנו על המוגבלויות.

4400: כל הבניה החדשה היא לנכים.

שמחה שניאור: ובקיימים, בעקבות בג"ץ, אם יש איזה ילד נכה, מחויב על-פי חוזר מנכ"ל למקם אותו בכיתת האם שלו בקומה ראשונה, אנחנו נותנים גם רמפה וגם מעלון אם צריך וגם חדר שירותים רחב יותר.

מל פולישוק-בלוך: לי עוד לא ענית על השאלה, כי הופרעת לענות לי.

מל פולישוק-בלוך: אבל אחרי שנציגת האוצר תדבר על העניין הזה, שיש באמת כזאת מצוקה תקציבית, איך עושים את סדרי העדיפויות.

מל פולישוק-בלוך: זה שאתם שבונים וכל מה שנאמר על זה אין לי מחלוקת.

מל פולישוק-בלוך: הרי גם תרשים זרימה הזה זה מבחינת שיטת העבודה, בטח אפשר ללמוד מכם.

מל פולישוק-בלוך: אני לא מדברת על זה, אני מדברת עד שמגיעים למשבצת הראשונה, זאת היתה השאלה שלי.

מל פולישוק-בלוך: משום שכולם צריכים וכאן שואל חבר-הכנסת, אז איך מחלקים את המעט.

מל פולישוק-בלוך: ההערה שנאמרה פה היא בהחלט חשובה.

מל פולישוק-בלוך: כשאין לחם אז לא קונים את השמלה.

מל פולישוק-בלוך: זה הרי ברור.

שמחה שניאור: ועדת דברת לא קשור לכל התהליך שאמרתי.

מל פולישוק-בלוך: הכל קשור, כי זה מערכת החינוך.

מל פולישוק-בלוך: אגב, יש לי שאלה, אם אתה הזכרת את שני הדברים ביחד, מסקנות דברת חלות על המגזר הערבי בעניין של השירותים.

שמחה שניאור: אותו דבר.

מל פולישוק-בלוך: נשמע את האוצר.

מל פולישוק-בלוך: את שמעת את כל ההערות שנאמרו פה, את כל השאלות הקשות.

מיכל צוק: עלו כאן באמת כמה נקודות שביקשתם את התייחסותנו ואני אתייחס.

מיכל צוק: ואולי אני אתחיל דווקא מהסוף לגבי הנושא של התקציב, שהועלה כאן הנושא של התקציב ל-2005 ובלעדיו אי אפשר לצאת בעצם בהרשאות חדשות, אלא רק לממן הרשאות שניתנו התחייבויות קודמות.

מיכל צוק: בנושא הזה אנחנו פועלים וכפופים לחוק.

מיכל צוק: כלומר, לי אין יכולת לבוא ולהגיד, "או-קיי במקרה של משרד החינוך, בגלל חשיבות כזו או אחרת של נושא מסוים, אנחנו נעקוף את החוק".

מיכל צוק: כלומר, יש כאן חוק שקובע מה הפרוצדורה לגבי כל משרדי הממשלה השונים, על כל הנושאים החשובים שכולם דנים בהם.

מיכל צוק: מה צריכה להיות דרך הפעולה.

מיכל צוק: ואנחנו כמובן נשמח שהתקציב יאושר בהקדם.

מיכל צוק: גם לנושא בניית כיתות הלימוד ולנושאים חשובים אחרים שאנחנו חושבים שיש בתקציב המדינה.

גאלב מג'אדלה: אם תהיו גמישים בנושאים הכלכליים והחברתיים, אנחנו נאשר לכם את התקציב.

מיכל צוק: ברורה לי הבעיה, הבעיה היא לא רק במשרד החינוך אלא בהרבה משרדים אחרים וזה המצב החוקי, אין לי פתרון לנושא הזה.

מיכל צוק: דבר נוסף, נושא ה-PFI, היתה באמת בזמנו החלטת ממשלה שדיברה על הקמת, אם אני לא טועה, כ-1,000 כיתות לימוד.

מל פולישוק-בלוך: חבל שתקדישי את זמנך לזה, זה שיטה לא מתאימה, יקרה ביותר.

מל פולישוק-בלוך: אבל לא נתתם אלטרנטיבה וזאת השאלה.

מיכל צוק: היתה החלטת ממשלה שבאה בעצם ודיברה על בניית כיתות לימוד במסגרת של PFI והיתה ועדה של החשב הכללי כדי לבדוק בועדת המכרזים איך מיישמים את זה, באמת גילו שהשיטה הזאת היא יקרה בערך ב- 60 אחוז מהבניה שמתבצעת היום בצורה טובה על-ידי משרד החינוך.

מיכל צוק: ולכן לא האוצר ביטל, למרות שאנחנו בהחלט תומכים בזה, היתה החלטת ממשלה שמבטלת.

מיכל צוק: בד בבד עם הביטול, ניתנו ב-2004 כחלק מהביטול של החלטת הממשלה ומתוך כוונה שנוצר איזשהו מחסור - הוחלט בעצם לתקצב את משרד החינוך בכ-600 כיתות לימוד ב-2004.

מיכל צוק: וזה מה ששניאור קודם הציג וזה מה שנעשה.

מיכל צוק: כלומר, היה מענה מסוים לנושא.

מל פולישוק-בלוך: זה לא מענה בכלל.

שמחה שניאור: חלק, מתוך ה-1,000, קיבלנו את ה-600, חוץ ממפעל הפיס.

שמחה שניאור: מפעל הפיס 2,350.

מל פולישוק-בלוך: עזוב את מפעל הפיס.

מל פולישוק-בלוך: יש כאן צרכים של 3,000 כיתות, אומרים לכם את זה במפורש.

מל פולישוק-בלוך: ואתם נותנים מענה של 600 כיתות.

מל פולישוק-בלוך: אז זה פשוט יותר מאבסורד, בתקציב המדינה אני מדברת.

מיכל צוק: ה-600 כיתות.

מיכל צוק: שאלת לגבי ביטול ה-PFI - אז ביטול הPFI- נתנו מענה מסוים ב-2004 של בניית 600 הרשאות חדשות לכיתות לימוד.

מיכל צוק: ב-2005, כמו שהציג שניאור, יש עוד 500 כיתות חדשות שבאים לבנות.

מיכל צוק: עכשיו אם באים ואומרים שהצרכים הם מרובים - הצרכים הם מרובים תמיד ובכל נושא במשרד החינוך בתחומי פיתוח ובניית ובהרבה תחומים אחרים.

מיכל צוק: אנחנו ומשרד החינוך וכל משרדי הממשלה השונים, פועלים בכל הנושאים במגבלת תקציב.

מיכל צוק: והגיעו בדין ודברים ובהחלטת הממשלה עם המשרדים השונים, לרבות משרד החינוך למסגרת תקציב שמקובלת, לא על האוצר, על משרדי הממשלה השונים, ולכן ב-2005 מעבר ל-600 כיתות שנבנו ב- 2004, יש 500 כיתות חדשות נוספות.

מיכל צוק: זה מעבר למה שהוזכר כאן קודם ואני אתייחס גם אליו, ל-500 מיליון ש"ח שנמצאים בתקציב הפיתוח של משרד החינוך לצורך יישום ועדת דברת.

מל פולישוק-בלוך: אני ממש לא ואת לא הכתובת, הכתובת היא הכנסת והכתובת היא האנשים שיושבים פה, ושהאוצר יום יום אומר לנו שאין כסף לבנות כיתה, ולפני שלושה ימים ואני לא הולכת לעשות את זה פוליטית, 300 מיליון ש"ח נמצאו ככה בשביל לזרוק אותם לכל מיני מקומות אחרים.

גאלב מג'אדלה: יש כמעט 20 מיליארד ש"ח ביתרות.

מל פולישוק-בלוך: זה אני לא יודעת, אני יודעת שכסף הועבר.

מל פולישוק-בלוך: איך אתם יכולים לבוא לילדים ולהגיד, אתם יודעים מה תיסעו פה ללוד, אתם אנשי האוצר, תעשו סיור, לא אנחנו ועדת חינוך, אתם תעשו סיור, תראו איך ילדים ב-2004 יושבים בכיתות.

מל פולישוק-בלוך: את יודעת שלא יכלו להכניס שמה, החליפו מורה שהיתה בהריון, כי לא היה לה מקום להיכנס לכיתה.

מל פולישוק-בלוך: שמעת דבר כזה, וזה בית-ספר חדש.

מל פולישוק-בלוך: איך אתם יכולים לתת לזה לקרות.

מל פולישוק-בלוך: ואתם נותנים פתאום, ישיבה הבאה שלנו זה יהיה איך מחלקים 290 מיליון.

מל פולישוק-בלוך: אבל איך?

מל פולישוק-בלוך: ועוד להסתכל עלינו בעיניים ולהגיד "אין כסף".

מל פולישוק-בלוך: הרי זה אבסורד.

מל פולישוק-בלוך: אז שמרתם כל מיני יתרות, אני לא יודעת למי, רזרבות לכל מיני פטנטים וכאן אתם באים ואומרים שאין כסף.

מל פולישוק-בלוך: אני אומרת לכם, אם אני שרת החינוך, אני ממחר הייתי אומרת לכל מערכת החינוך, לכל העובדים במשרד שלי, אל תבואו לעבודה.

מל פולישוק-בלוך: ככה הייתי עושה.

מל פולישוק-בלוך: איך אפשר לעבוד ככה.

מל פולישוק-בלוך: הם צריכים לקבל מה זה צל"ש עם כל הייסורים שהם עוברים על כל גרוש שאתם מעבירים, האוצר, ועל כל החלטה שלא מעבירים.

מל פולישוק-בלוך: אני לא מבינה איך אתם עובדים בכלל.

מל פולישוק-בלוך: אני אומרת לכם, אני במקומכם לא הייתי עובדת.

מל פולישוק-בלוך: משביתה את המערכת.

מל פולישוק-בלוך: הרי זה מסוכן לעבוד ככה.

מל פולישוק-בלוך: אתם צריכים לקבל אחר-כך את הסיכון שילד ייפגע שהוא לומד בבית-הספר הזה מסוג זה.

מל פולישוק-בלוך: ואיזה נזק נגרם לילדים, תראו את התנאים שהם לומדים.

מל פולישוק-בלוך: ולא היינו בהרבה בתי-ספר, רק כל מקום שהיינו, איזה מצוקה, איזה תנאים.

מל פולישוק-בלוך: חברי-הכנסת היו אתנו.

מוחמד ברכה: אני שואל שאלות ואני מצטער שאני לא מקבל את הגישה שלך, כאילו שיש שתי ממשלות.

מוחמד ברכה: יש ממשלה אחת, אין אוצר רע ומשרד חינוך טוב.

מוחמד ברכה: זה ממשלה אחת ואני חושב שאת הטפות המוסר הנכונות והלגיטימיות לא מפנים לדרג המקצועי, אלא אל הדרג הפוליטי.

מל פולישוק-בלוך: אני אשמח מאוד להזמין את שר האוצר, אני יודעת מתי הוא יבוא, אתה מבין, ואנחנו ננסה.

מל פולישוק-בלוך: לכן הקדמתי ואני אמרתי אני לא באה אליה בטענות.

מוחמד ברכה: משרד החינוך הוא חלק מהממשלה.

מוחמד ברכה: ואני כחבר-כנסת אני מסתכל על הממשלה כולה.

מוחמד ברכה: אני לא מתגלגל כמו כדור בין משרדים שונים, ושישחקו לפי תפקיד של הרע והטוב.

מוחמד ברכה: הממשלה היא ישות פוליטית אחת שאמורה לתת מענים.

מוחמד ברכה: ובהקשר הזה משרד החינוך אמור לתת את התשובות, גם משרד האוצר, אבל ועדת החינוך, משרד החינוך הוא ייתן.

מוחמד ברכה: אבל בכל זאת יש לי ששאלה.

מוחמד ברכה: כשדיברת על כמה מאות מיליונים שמיועדים ליישום דברת.

מוחמד ברכה: איזה סעיפים בדברת?

מיכל צוק: ה-500 מיליון ש"ח שאני הזכרתי עכשיו הם ניתנו על-פי החלטת הממשלה, לסדרי עדיפויות של הממשלה.

מיכל צוק: וכפי שנאמר קודם, הם אכן מותנים בהתקדמות ביישום הרפורמה.

מוחמד ברכה: איזה?

שמחה שניאור: לא, הסכמות עם ארגוני המורים.

מוחמד ברכה: זה שם קוד לפיטורי מורים.

מל פולישוק-בלוך: אפשר להסתכל על זה ככה.

מוחמד ברכה: אין אפשרות לראות את זה אחרת.

מל פולישוק-בלוך: אפשר להסתכל על זה היערכות דברת.

מל פולישוק-בלוך: מה ההערה שלך?

4400: יש 500 ו-500.

מוחמד ברכה: אני מדבר על ה-500 האלה.

שמחה שניאור: 500 הם לשדרוג שיפוצים.

4400: ויש עוד 500 לפיטורים, כן.

מל פולישוק-בלוך: הדיון שלנו היום מכיוון שלא היית בדיון בהתחלה.

מל פולישוק-בלוך: הדיון שלנו היום הוא על תקציב על דברת ועל פיטורי מורים, נעשה ישיבה נפרדת.

מל פולישוק-בלוך: אבל היום אנחנו עוסקים בתקציב הפיתוח.

שמחה שניאור: אני רוצה להגיד לך שאני מאוד שמח על זה, שנים לא הצליחו לעשות דיון מיוחד על תקציב פיתוח.

מוחמד ברכה: תקציב הבינוי לשנה השנה - על-פי התקציב של 2005, יאפשר לבנות כמה כיתות?

שמחה שניאור: אני מסרתי.

מל פולישוק-בלוך: אי אפשר להחזיר את כל השאלות, עם כל הכבוד לך.

מוחמד ברכה: זה לא נכון 1,200, אני אומר שיש 700 כיתות.

מוחמד ברכה: עפ"י התקציב שקיים.

שמחה שניאור: יש מפעל הפיס עוד 580 כיתות.

מל פולישוק-בלוך: אני אגיד לך בקיצור מה שנאמר לנו פה.

מל פולישוק-בלוך: 3,100 כיתות חסר; מפעל הפיס בונה כ-600 כיתות, אולי יהיה עוד ל- 100, ומשרד החינוך עוד 500 כיתות.

מל פולישוק-בלוך: 1,200 כיתות בערך.

מל פולישוק-בלוך: כמעט הכל הולך למגזר הערבי.

מוחמד ברכה: מפעל הפיס יכול לבוא כמו שעשה בשנה שעברה, ויגיד: הוא לא בונה".

שמחה שניאור: הוא אומר את זה.

שמחה שניאור: אבל תשמע את הסיבה, זה לא משרד החינוך.

עידו גיא: מפעל הפיס, בספר התקציב בכוונת משרד האוצר להטיל מיסוי על הזכיות וההגרלות.

עידו גיא: מה שאנחנו חושבים שיביא לירידה משמעותית בהכנסות שלנו.

עידו גיא: ולכן אנחנו לא יכולים מצד אחד לבנות כיתות, מצד שני לספוג פגיעה בהכנסות של מפעל הפיס.

מוחמד ברכה: אני חבר ועדת הכספים.

מוחמד ברכה: אם הדבר הזה יבוא להטיל מס על הזכיות, אז אני אתנגד לזה.

מוחמד ברכה: עכשיו גמרנו את העניין הזה.

מוחמד ברכה: מה בנושא שלהשקיע 500 ומשהו חדרי לימוד.

שמחה שניאור: יש היום מס.

שמחה שניאור: מה שהוא אומר, שחוק ההסדרים רוצה להטיל מהשקל הראשון של הזכייה.

מוחמד ברכה: זה גמרנו, שמנו בצד.

מל פולישוק-בלוך: אני לא מבינה, הם הולכים לבנות 500 כי כיתות.

מוחמד ברכה: לא, תשמעו מה שהם אומרים.

עידו גיא: מה שאני אומר שאם הסיפור הזה יבוטל ואם לא יהיו מסים על הזכיות, 582 כיתות.

4400: ואם לא, אז כמה כיתות?

מוחמד ברכה: כלום.

שמחה שניאור: היושב-ראש כתב את זה לראש- הממשלה ולשרת החינוך ולשר האוצר.

מוחמד ברכה: האוצר יכול היה להעיז בשנה שעברה לבוא ולומר, שתקציב הבינוי הוא אפס, כך התחלנו את השנה, נכון?

מוחמד ברכה: מה הבעיה שהוא יעשה אותו דבר כאן.

מוחמד ברכה: ולמה שהוא יוותר על הכנסה כביכול שבאה למיסוי הזכיות.

מוחמד ברכה: והוא יכול לשים את העיגול הזה של האפס על הבינוי בנושא של הבינוי.

מוחמד ברכה: אז כאן אנחנו מדברים על דברים בעלמא.

מל פולישוק-בלוך: אני הייתי תוקפת את הבעיה הזאת במקום אחר.

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שמה שלא תקין שהממשלה סומכת על מפעל הפיס שיבנה את הכיתות.

מל פולישוק-בלוך: לדעתי, שגוי ולא נכון.

מל פולישוק-בלוך: התופעה הזאת השלילית קיימת יותר מדי.

שמחה שניאור: חברי הכנסת לא סייעו לשרה ולי ולמנכ"לית התקבלה החלטה על 2,350, הלוא תיארתי, כל השנים בנינו יפה מאוד.

שמחה שניאור: אנחנו הגדרנו את הצרכים למפעל הפיס 600, אבל לנו היה באמתחתנו- 1,400 במגזר היית בדיון, ראית שלא קיפחנו.

מוחמד ברכה: אני חבר באופוזיציה, אלי לא יבואו בטענות על העניין לתמוך בהעלאת התקציב על החינוך.

שמחה שניאור: מה שאומר לך נציג מפעל הפיס על 580 כיתות הם פרי אותה החלטה, זה עד 3,100 כיתות.

שמחה שניאור: 2,350 מ-2002 עד 2004, ול-2005 - 582.

שמחה שניאור: עכשיו גם אם הוא לא יהיו לו הכנסות הוא מחויב לתת 582 כיתות.

שמחה שניאור: איפה הבעיה?

מוחמד ברכה: הוא אומר לך שלא, למה אתה מניח את זה.

שמחה שניאור: לפי החלטת הממשלה, יש לי אותה פה.

שמחה שניאור: החלטת הממשלה אומרת, שהוא צריך וגם את ההפרש לתת.

מוחמד ברכה: בשנה שעברה הממשלה לא אמרה והם אמרו לא.

שמחה שניאור: הוא מחויב, הוא קיבל זכיינות להימורים.

שמחה שניאור: אם לא - הוא מפר את ההסכם.

שמחה שניאור: איפה הבעיה?

שמחה שניאור: בעיתוי.

שמחה שניאור: הוא יקבל את זה במרץ נניח.

מל פולישוק-בלוך: אצלו של קלף מיקוח.

מל פולישוק-בלוך: הוא רוצה להשיג הצהרות של מיסוי ובינתיים אין כיתות.

מל פולישוק-בלוך: זאת הבעיה, זה קלף מיקוח.

מוחמד ברכה: אנחנו דנים תקציב הפיתוח נכון?

מוחמד ברכה: אנחנו לא מופקדים עכשיו לפתור את הבעיות של מיסוי הזכיות, נכון?

מל פולישוק-בלוך: אבל זה בדיוק מה שאני מנסה לומר.

מל פולישוק-בלוך: החמור ביותר הוא שמדינה מתוקנת סומכת על גוף שהיא לא יכולה לשלוט עליו במאה אחוז, היא סומכת עליו שיבנה את הכיתות.

מל פולישוק-בלוך: שזה דבר אלמנטרי, זה לא תוספת אומניות ובמה.

מל פולישוק-בלוך: אני אגיד לך שזה פעמיים לא תקין.

מל פולישוק-בלוך: כי גם אם נכון היה להטיל עליהם מיסוי, עכשיו אתה יודע איפה מחזיקים את הממשלה, ואז עוד יותר גרוע.

מל פולישוק-בלוך: אז זה פשוט לא נכון לבנות ככה.

מל פולישוק-בלוך: את צריכה לבנות כיתות - תדאגו בבקשה מהאוצר שיהיה מספיק כסף לכיתות.

מל פולישוק-בלוך: אתם רוצים שמשרד החינוך ימצא כסף ממקורותיו שלו, אז תחייבו אותם.

מל פולישוק-בלוך: זה הממשלה, כמו שאתה אמרת, בצדק.

מל פולישוק-בלוך: הממשלה בתוכה צריכה לקבל החלטות.

מל פולישוק-בלוך: אני למשל אומרת שאם יש 700 מיליון ש"ח בתקציב הזה להכשרת מורים וחצי מהסכום הזה זה הוא הולך להכשרת מורים שאף אחד לא צריך אותן.

מל פולישוק-בלוך: הולכים לפטר והולכים להביא מורים חדשים, כשידעו מראש שחצי מהמורים האלה לא יגיעו בכלל למערכת החינוך, כולם יודעים את זה.

מל פולישוק-בלוך: אז למה שופכים שמה מאות מיליונים.

מל פולישוק-בלוך: זאת אומרת, בתקציב הזה, בספר הירוק הזה שיש בו 25 מיליארד ש"ח, אני אומרת שאפשר היה לעשות אחרת ובצדק אומר יוסי שריד, תעשו אחרת את החלוקה הפנימית שלכם.

מל פולישוק-בלוך: קחו מפה ותעבירו הנה, קחו מפה.

מל פולישוק-בלוך: אבל קודם כל האוצר לא מאפשר, זה נקודה אחרת.

מל פולישוק-בלוך: דבר שני, משרד החינוך משום מה אומר "אני לא מסוגל".

מל פולישוק-בלוך: זה לא צודק וזה לא צודק בעיני.

יעקב אגמון: אני רוצה להתמקד בכמה דברים.

יעקב אגמון: אל"ף, שניאור שמחה העיר כמה הערות שלא כל-כך מקובלות עלינו בכך שהשלטון המקומי.

יעקב אגמון: אם פה לבד הודית שמפעל הפיס שהכספים שלו הם כספי השלטון המקומי למען השלטון המקומי, מחציתם הולכים לבניה, אז כממשלה.

שמחה שניאור: אם זה ככה, אני לוקח את דבריי בחזרה.

יעקב אגמון: ודאי, כי הכספים האלה צריכים להגיע לרשויות לצרכים אחרים.

שמחה שניאור: אני התכוונתי שכל השנים היינו יד ביד.

יעקב אגמון: מבחינת העבודה של הפוליטיקאים, אני מודה אנחנו עוסקים היום בהישרדות.

יעקב אגמון: וגם הכספים שטענת שלא עברו, אתה יודע יפה מאוד, ביחד נוכחנו אתמול שהם עברו, אבל בינתיים ארבעה חודשים מאוחר מדי.

יעקב אגמון: ותודה לאל הכספים ששילמנו בספטמבר ומאוקטובר הגיעו רק אתמול.

יעקב אגמון: אני רוצה להתמקד בשניים-שלושה דברים.

יעקב אגמון: אם לא היו לנו הרשאות היום לבנות בשנה הבאה - יהיה רע מאוד.

יעקב אגמון: יהיו חדרים מיבילים, בזבוז כסף.

יעקב אגמון: משום שאלה חדרים לא טובים ואחר-כך אנחנו משלמים כסף לחדרים לא טובים, ואחר-כך להסיר אותם, משקיעים בתשתיות, סופם שזורקים אותם.

יעקב אגמון: כל הבעיות במגזר היהודי - אני אומר במגזר הערבי אני חושב נכון שהשרה שמשקיעה בצמצום הפערים באמת, מספרי חדרי לימוד שזקוקים במגזר היהודי במרכז הארץ הוא נמוך.

יעקב אגמון: אבל התקציב כדי לחיות במרכז הארץ שהוא בנוי על הקמת מבנים, על חידוש מבנים - לא קיים.

יעקב אגמון: יש לנו היום 20 מיליון ש"ח.

יעקב אגמון: אני קורא שבשנת 2000 היה לנו 120 מיליון ש"ח.

יעקב אגמון: זה שישית ממה שהיה.

יעקב אגמון: זה התקציב שברעננה ובפתח-תקוה גם שם הלוא יש ילדים, הם צריכים פה לסגור חדר כתוצאה מתזוזות בתוך האזור הזה.

יעקב אגמון: 20 מיליון ש"ח זה לעג לרש.

יעקב אגמון: תקציבי שיפוצים - אפס.

יעקב אגמון: אלה הדברים העיקריים, אני לא רוצה לדבר על דברים נוספים.

יעקב אגמון: זה בשביל לחיות, אנחנו מסכימים לנושא של הרב-שנתיות לבנות בית-ספר היום של 18 כיתות - עולה 60 אחוז מאשר לבנות בית-ספר פעם בשלוש שנים.

יעקב אגמון: כסף מזומן שהמדינה היתה יכלה לבנות בו הרבה יותר כיתות.

יעקב אגמון: על זה אין מה לדבר.

יעקב אגמון: אני חוזר ואומר, לפני מספר שנים שר האוצר יחד עם החשב, נתן אישור לבניה, נדמה לי זה היה בינואר, נתן אישור להקדמת הרשאות.

יעקב אגמון: זה מה שאנחנו צריכים.

מל פולישוק-בלוך: מתי אתם יכולים לתת מקדמה?

מיכל צוק: אני יכולה לבדוק.

יעקב אגמון: הזדמנות לוועדה.

יעקב אגמון: לחזור על העניין, יש איזה פתרון משפטי, עשו את זה בבקשה.

מל פולישוק-בלוך: מתי זה היה?

שמחה שניאור: אולי בין 1999 ל-2000.

יעקב אגמון: יפה, יש פתרון משפטי.

שמחה שניאור: לגבי החוק, אז עשו משהו מיוחד, משהו משפטי מיוחד.

שמחה שניאור: וגם נתנו או-קיי למפעל הפיס בזמנו, גם כן לקבל מאתנו את הרשימות כבר באוקטובר.

מל פולישוק-בלוך: יש אפשרות לבדוק את זה ולהעביר.

מל פולישוק-בלוך: כדי ללמד את האוצר של היום מה עשו פעם.

יעקב אגמון: גם אם הוא לא יודע, הוא יכול למצוא פתרון, הייעוץ המשפטי הטוב קיים אצלו.

ברגע שזה 1: אני רוצה לשאול אותך שאלה אחרת.

ברגע שזה 1: שמעת מה שנאמר פה מתחילת הדיון, את חושבת שב-23 מיליון ש"ח אפשר לשפץ את כל מבני מערכת החינוך בשנה.

ברגע שזה 1: אני מדברת על שיפוץ ואני מדברת על 10 מיליון נוספים לחידוש מבנים.

ברגע שזה 1: 33 מיליון, ככה הבנתי, אם הבנתי נכון.

ברגע שזה 1: נראה לך שזה רציני?

ברגע שזה 1: הרי זה בערך הכסף שנותנים פה לשפץ לשכה של שר.

שמחה שניאור: שיפוצי קיץ בשנה הבאה בתקציב הרגיל, 23 מיליון.

שמחה שניאור: וברה-ארגון יהיה הרשאה של 10 מיליון.

מל פולישוק-בלוך: הנתונים האלה לא ידועים לך, כי זה מעכשיו, זה לא היסטוריה, זה ממש מעכשיו.

מיכל צוק: אני לא ידעתי שנושא הדיון כאן יהיה גם על חידוש מבנים.

מיכל צוק: אם אתם מעונינים אני אצא לחמש דקות.

מל פולישוק-בלוך: על מה חשבת שהנושא?

מיכל צוק: רק על פיתוח כיתות לימודים.

מיכל צוק: אבל עוד פעם, אני יכולה לחזור תוך חמש דקות עם תשובה, רק תגידו בדיוק מה השאלה.

שמחה שניאור: לא, יש לי את זה.

שמחה שניאור: אורי שוסטרמן בכתב ידו.

שמחה שניאור: בשנת 2004, יהיה 20 מיליון, זה מה שקיבלנו רק לאחרונה, בלי כסף, רק הרשאה.

שמחה שניאור: וב-2005 עוד 10 מיליון.

שמחה שניאור: סך-הכל יעמדו לרשותנו הרשאות לשתי שנות התקציב, 30 מיליון ש"ח.

מל פולישוק-בלוך: אני מאוד אשמח שאת תלמדי את משרד החינוך ואותנו גם ועדת החינוך, איך אפשר לשפץ 2,000 מבנים נניח, איך אפשר לשפץ אותם ב-30 מיליון ש"ח.

מל פולישוק-בלוך: ואם תתנו לנו תשובה - אנחנו נשים אתכם בספר השיאים של גינס.

אילן שדה: קודם כל אני רוצה לומר, לא נכון שלא היה תכנית רב-שנתית.

אילן שדה: היה תכנית רב-שנתית.

אילן שדה: אני 13 שנה ראש רשות, הייתי מגיע למינהל הפיתוח, יודע 1,200 כיתות יש כל שנה.

אילן שדה: זה היה מובן.

אילן שדה: לא רק זה, גם נאמר, כל שנה לאורך שנים אפשר להתחייב לעוד 200-300, גם את זה נתנו.

אילן שדה: היה תכנית רב-שנתית לפיתוח, במשרד החינוך.

אילן שדה: זאת אומרת, שניאור וקודמיו ידעו שיש להם מנה מסוימת.

אילן שדה: משלב מסוים הוחלט לקצץ, אין תכנית רב-שנתית.

אילן שדה: אז היתה תכנית-שנתית, התחייבו על סמך התכנית הזאת, משרד האוצר ידע.

אילן שדה: זה היה מתוקצב, פתאום זה הפסיק.

אילן שדה: מה עשו?

אילן שדה: עשו מה שאת אומרת, לקחו את הפיס, "שדדו" את הפיס, שדדו את הרשויות המקומיות ובכלל מוסכם שהפיס נותן את הכיתות שלו.

אילן שדה: אבל אין לנו אולמות ספורט, לאותם בתי-ספר.

אילן שדה: הרי צריך בבתי-הספר היום יום לימודים ארוך יותר, לבצע פעילות ספורט ואומנות וכל הדברים האלה אינם.

אילן שדה: כי הפיס כבר לא מעביר כמה שנים אגורה אחת לרשויות המקומיות.

אילן שדה: אני חושב שזה שוד לאור היום.

אילן שדה: זאת אומרת, אני לא מדבר על מועדוני נוער, מדברים על חינוך בלתי פורמלי שצריך וועדת דברת, וכל המקומות שהחינוך לא נגמר רק בכיתה.

אילן שדה: כל הדברים האלה של הרשויות היה מהפיס, נגמר.

אילן שדה: וועדת החינוך כבר בכלל, וכולם אומרים, "הפיס יש כבר את המנה".

אילן שדה: אין את המנה, כי המנה הזאת לא נלקחה משום דבר, היא נלקחה מאותו חינוך ומהמשך החינוך ולא צריך להסכים על זה.

אילן שדה: משרד האוצר, באמצעותו משרד החינוך, צריך לבנות כיתות, לא הפיס.

אילן שדה: הפיס היה לו מטרות אחרות.

אילן שדה: אז יש מנה מסוימת שהוא נתן, אבל לקחו את כל הפיס, הודיעו לנו לרשויות מהפיס, "אין לכם שום דבר".

אילן שדה: דבר שני, אני מזמין אותך, כי שניאור היה אצלי לפני שבוע.

אילן שדה: בבית-ספר של אוטיסטים שקיים אצלי, בית-ספר על-יסודי אני כבר בונה אותו שמונה שנים.

אילן שדה: אבל בית-ספר לאוטיסטים שילדים ישנים על הרצפה, שמצויים שמה באיזה מטבחון קטן, מכינים להם גם את האוכל וגם אנחנו ישבנו שם כי אין מקום לשבת, וככה מתקיים בית-ספר לאוטיסטים בושה וחרפה לנו במדינת ישראל, אני אומר לך.

מל פולישוק-בלוך: מיכל, בכמה בתי ספר ביקרת?

מיכל צוק: לא ביקרתי.

מל פולישוק-בלוך: שוסטרמן מבקר מדי פעם?

שמחה שניאור: אנחנו לקחנו אותו כמה פעמים.

מל פולישוק-בלוך: אתם באמת חושבים, באגף התקציבים, וכאן אני כן באה בטענות לאגף התקציבים.

מל פולישוק-בלוך: משום שאי אפשר לדרוש.

מוחמד ברכה: למה את מעמיסה עליה מה שצריך להעמיס על אחרים, באמת.

מוחמד ברכה: זה פתרון קל עכשיו.

מל פולישוק-בלוך: אני נותנת את זה, פשוט עניין של תחושה.

מל פולישוק-בלוך: אני לא חושבת, אתמול אנחנו כאן ישבנו סביב השולחן ודיברנו על זה שוועדות ההשמה צריכות לראות את הילדים שהם חורצים את גורלם, לא לדבר, רק לראות.

מל פולישוק-בלוך: אני אמרתי שלפחות שידעו שזה לא מספר, שיראו שזה בן-אדם.

מל פולישוק-בלוך: ואני אומרת לכם, אנשי אגף התקציבים, תצאו קצת החוצה, זה מאוד מועיל לקבל החלטות יותר נכונות.

מל פולישוק-בלוך: המלצה.

מל פולישוק-בלוך: אי אפשר, את שמעת, ילדים אוטיסטים שאין להם מיטות.

מל פולישוק-בלוך: אני לא חושבת שהייתי בכל המצוקות בתקופה הקצרה, אבל הייתי במספיק.

מל פולישוק-בלוך: בשביל לראות איך נראית מערכת החינוך סוף שנת 2004.

מל פולישוק-בלוך: בושה, אני קודם אמרתי ליוסי שריד שאנחנו צריכים להעשיר את השפה העברית, לזה התכוונתי.

מל פולישוק-בלוך: המלים הרגילות שאנחנו משתמשים בהן, "אגב", "בושה" וכל המילים הרגילות האלה, זה לא מתאר.

מל פולישוק-בלוך: ואני מציעה לכם, קחו אותם לסיור.

מל פולישוק-בלוך: אני אומרת לכם, זה מאוד מאוד חשוב, אני לא אומרת את זה להקניט.

מל פולישוק-בלוך: אתם צריכים לדעת מה אתם עושים.

מל פולישוק-בלוך: ואז אולי באמת תראו שזה אחרת.

מל פולישוק-בלוך: זה לא שאני בא אלייך, את רפרנטית לחינוך?

מיכל צוק: כן.

מל פולישוק-בלוך: אני ישבתי עם שלוש הדרגות לפנייך, יש שלושה נדמה לי מעלייך ואני הסברתי להם את המצב ואמרתי, אבל זה כנראה קצת לדבר לקירות.

מל פולישוק-בלוך: הם ממשיכים בשלהם, אגף התקציבים תמיד היה כזה והוא ממשיך להיות כזה.

מל פולישוק-בלוך: ולכן אני לא באה אליהם בטענות, גם אליהם, אבל לא רק אליהם.

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת, אתה אומר "הממשלה כממשלה".

מוחמד ברכה: יושבת לימינך מנכ"לית משרד החינוך והיא צריכה לתת את התשובות.

מל פולישוק-בלוך: על זה אני מדברת בדיוק.

מל פולישוק-בלוך: אני אומרת, הממשלה כממשלה.

מוחמד ברכה: משרד החינוך הוא לא גוף מחאה, כמו לפעמים השרה באה לכאן ומתחילה להגיד, "האוצר עשה והאוצר עשה".

מל פולישוק-בלוך: אבל על זה אני מדברת.

מל פולישוק-בלוך: הם צריכים לקחת אחריות.

מל פולישוק-בלוך: והם צריכים לעשות את המאבק.

מל פולישוק-בלוך: שיעשו את המאבק איך שהם מבינים, שלא יצביעו בממשלה, שיעשו ככה, לא יודעת איך.

מל פולישוק-בלוך: אני גם טוענת שהם צריכים לחלק אחרת את התקציב.

מל פולישוק-בלוך: 25 מיליארד ש"ח זה הרבה מאוד כסף.

מל פולישוק-בלוך: עם כל הקשיחות שלו, עדיין אפשר לעשות בו הרבה מאוד דברים.

מוחמד ברכה: אם מורים מתפקדים במערכת, אני יכול להגיד, לזה אני נותן ולזה לא.

מל פולישוק-בלוך: גם כשיש סל, הרי עיקר הכסף זה שעות.

מל פולישוק-בלוך: אתם אומרים: "אני לא יכול לזוז בגלל השעות".

מל פולישוק-בלוך: גם את זה אפשר לעשות אחרת.

מל פולישוק-בלוך: למשל, דיברנו כאן על מוזיאונים ואתמול דיברנו על תרבות.

מל פולישוק-בלוך: אפשר להחליט שבמקום שעות הולכים לראות הצגה, הולכים לראות מוזיאון.

מל פולישוק-בלוך: זאת אומרת, להתייחס לזה התכוונתי בישיבה על המוזיאונים, להתייחס אחרת לאותן פול של שעות.

מל פולישוק-בלוך: לחלק אותן בצורה אחרת.

מל פולישוק-בלוך: תתחילו לחשוב בכיוון הזה.

מל פולישוק-בלוך: טיולים למשל.

מל פולישוק-בלוך: אני אומרת לכם, אני חושבת שטיולים זה חלק ממערך הלימוד.

מל פולישוק-בלוך: זאת אומרת, אותן שעות שמחולק לשעות לימוד, חלקו אותן לסיור בשטח כי זה הרבה יותר משמעותי כשעת לימוד.

מל פולישוק-בלוך: להסתכל כך על הדברים ואז תראו שיש לכם כספים גם לדברים אחרים.

מל פולישוק-בלוך: כי שעות הלימוד בתוך הכיתה, אני לא אגזים אם אומר, שחלק גדול מהן לא מביא תועלת.

מל פולישוק-בלוך: זה בייבי-סיטיניג נהדר לילדים, זה לא מחנך, זה לא נותן ערכים, זה מלמד.

מל פולישוק-בלוך: ואני חושבת שאפשר להתייחס אל זה אחרת.

מל פולישוק-בלוך: אותו פול ענק של כסף.

4400: זה יכול להתאפשר במסגרת שינוי בדברת.

4400: משום שאנחנו מעבירים כסף, לא שעות, זה השינוי.

מל פולישוק-בלוך: אני מאוד מקווה שתצליחו לעשות את דברת הזה.

נביה אבו סאלח: בלי שום ספק חל שיפור בעניין הבניה במגזר הערבי.

נביה אבו סאלח: ועל זה מגיעה מילה טובה.

נביה אבו סאלח: ועזר לזה פתיחת חשבון לחינוך.

נביה אבו סאלח: כי אני בן סכנין.

נביה אבו סאלח: בסכנין היו ארבעה פרוייקטים תקועים, היום אנחנו בונים בארבעה הפרוייקטים.

נביה אבו סאלח: אבל בכל זאת, עניין מפעל הפיס לשנת 2005 והמיסוי וכל הבלגן הזה.

נביה אבו סאלח: אני חושש שזה יחזיר אותנו לשיטת ה-PFI.

נביה אבו סאלח: כי עדיין אנחנו ארבע שנים "מלקקים את הפצע" מעניין PFI.

נביה אבו סאלח: ואני חושש שאנחנו נחזור לאותו סגנון, כי רוב וזה מה שציין שמחה שניאור, רוב התקציב הולך למגזר הערבי כאן.

נביה אבו סאלח: אז על כן אני חושש.

מוחמד ברכה: לא בגלל העדפה, אלא בגלל שהמחסור הוא גדול יותר.

נביה אבו סאלח: בדיוק.

נביה אבו סאלח: בי"ת, בקטגוריה א', זאת אומרת אנחנו חייבים לבנות קטגוריה א', זאת אומרת, 1,647 כיתות במגזר הערבי חייבים לבנות אותם או-טוטו.

נביה אבו סאלח: ומה מתקצבים לכל המדינה, 1,100 כיתות.

נביה אבו סאלח: זאת אומרת, אנחנו שוב חוזרים לאותו מעגל.

נביה אבו סאלח: אנחנו לא סוגרים פערים - אנחנו פותחים פערים.

נביה אבו סאלח: ו-1,647 כיתות לא כולל 3-4.

נביה אבו סאלח: אז על כן תדמיינו לעצמכם איפה אנחנו נעמוד עוד שנה.

נביה אבו סאלח: אנחנו נגיד שיש לנו מחסור של 1,500, תגידו, "אתם מגזימים".

נביה אבו סאלח: אתם פשוט מאבדים עשתונות.

נביה אבו סאלח: אנחנו רוצים תשובה לעניין הזה.

נביה אבו סאלח: לעשות תכנית עם לוח זמנים ולראות תוך שלוש שנים, תוך ארבע שנים, תוך חמש שנים, אנחנו מחסלים את התופעה הזאת.

מל פולישוק-בלוך: בסוף אתם תגידו להם, שנה אחת תצאו לשבתון ואל תעשו ילדים.

מל פולישוק-בלוך: אז יהיה לכם איזון.

נביה אבו סאלח: ברשותך, יש עוד שתי נקודות.

נביה אבו סאלח: אני מברך את הבניה בנגב, אבל לא תהיה על חשבון המגזר כולו.

נביה אבו סאלח: מהניסיון שלנו גם זה עובר לשם על-חשבון המגזר.

נביה אבו סאלח: אנחנו מברכים את הבניה שם על-פי החלטת ממשלה.

נביה אבו סאלח: נקודה אחרונה, דיברו על שיפוצים ואני רוצה לסבר את האוזן.

נביה אבו סאלח: בסכנין יש לנו תיכון שחייבים לחדש את הרשיון.

נביה אבו סאלח: חידוש רשיון זה מחייב בודק.

נביה אבו סאלח: והמשרד מבקש היום בודק חיצוני, היינו פנימי, היום רוצים חיצוני.

נביה אבו סאלח: הבאנו חיצוני, כמה עלה?

נביה אבו סאלח: 1,100,000 ש"ח - עניין הורדת חוטי חשמל וחצר ישרה ודברים כאלה.

נביה אבו סאלח: אנחנו אין לנו את הכסף, שלחנו שישה מכתבים, המנכ"לית שלחה לנו סגירת בית-ספר והיום אנחנו מתרוצצים בין המשרדים.

נביה אבו סאלח: ושכחנו דבר אחד שחייבים להעלות את זה כאן.

נביה אבו סאלח: שכירות - כיתות שכורות, לי יש 70 כיתות שכורות בסכנין.

נביה אבו סאלח: המשרד משלם פחות מ-9,000 ש"ח עבור כיתת גן או כיתת לימוד - כיתה שכורה.

נביה אבו סאלח: בפועל אנחנו משלמים.

שמחה שניאור: המשרד משלם פחות.

שמחה שניאור: 75 אחוז לחודש מ-965.

נביה אבו סאלח: ואני אומר לך פחות.

נביה אבו סאלח: ואנחנו משלמים כ-30,000 ש"ח שנתית עבור כל מבנה ומבנה.

נביה אבו סאלח: זאת אומרת, אצלי בחינוך יש 1,500,000 ש"ח שאני מוציא מתקציב החינוך אך ורק לשכירות.

נביה אבו סאלח: ועל זה אף אחד לא נותן את הדעת.

נביה אבו סאלח: אי אפשר שאני אשלם 30 אלף ש"ח שנתית והמשרד יתקצב אותי ב-8,000 ש"ח.

יהודית אייזנר: רציתי עוד לומר עוד לפני ששמעתי את הרפרנטית מהאוצר.

יהודית אייזנר: רציתי לומר שבאמת משרד החינוך מתייחס בשיא הרצינות לנושא של הבינוי והפיתוח.

יהודית אייזנר: ונמצאת אתנו מנכ"לית משרד החינוך וזה אומר, כובד המשקל ומר שמחה שניאור וכולנו פה תמימי דעים שהמשרד עושה עבודה נאמנה, מקצועית ושמענו את זה.

יהודית אייזנר: אני מצפה בדיון כזה, יושבת מנכ"לית משרד החינוך, שישב מנכ"ל משרד האוצר.

יהודית אייזנר: עכשיו ברגע שאין נציגות עם כובד משקל, לא צריך להיות דיון, כיוון שאנחנו בעצם דנים על משהו.

יהודית אייזנר: אני לא הייתי פותחת דיון כאשר אני בעצם דנה עם עצמי.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה לומר לך, אם אני אלך לפי השיטה שלך, אני יכולה לנסוע לים ואני לא אעשה את תפקידי.

מל פולישוק-בלוך: אגב, זה קורה בכל ועדות הכנסת, שלא שוב יחשבו שאני תוקפת אותך, האוצר מזלזל מאוד בוועדות הכנסת וזה הולך ונעשה יותר גרוע.

מל פולישוק-בלוך: רק שהם צריכים אישור תקציבי - הם מגיעים.

יהודית אייזנר: כן, אבל לפני שהמערכת שובתת וכו' על משהו שהוא באמת לא בטיחותי, ולא תקני, גם ועדת החינוך צריכה את המחאה שלה.

יהודית אייזנר: רבותיי, בואו שבו תנו את כובד המשקל שלכם.

מל פולישוק-בלוך: ודאי, אנחנו עושים את זה כל פעם, אבל זה לא עוזר.

מל פולישוק-בלוך: לכן הלכתי ודיברתי אתם ברוח טובה.

שמחה שניאור: לא יתקיים דיון כזה, אני אומר לכם בעירבון לא מוגבל.

אילן שדה: רק הערה.

אילן שדה: שמעת בקשה מחבר הכנסת גאלב מג'אדלה שתוגש פה תכנית ועדיפויות והכל.

אילן שדה: אני די מפחד מזה כי אני חושב שכולם ציינו, כל המגזר הערבי, שניתנה עדיפות והכל, אני מאוד מקווה שימשיכו בקו המקצועי של אנשי משרד החינוך וזה לא יעבור לחלוקת כיתות על סמך לחצים פוליטיים.

שמחה שניאור: לי יש את כל ההגדרות, עד שאין אישור תקציב והוא מפורסם, אז אני לא שולח לאף מגזר.

שמחה שניאור: כי אז אחר-כך אני אהיה בצרה והמנכ"לית תיסע לים גם.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה לסיים ולומר שוועדת החינוך והתרבות דורשת ממשרד החינוך וממשרד האוצר ומכל הממשלה, להכין תכנית רב-שנתית לחמש שנים, לבינוי מוסדות חינוך ולביצוע שיפוצים יסודיים ועמוקים במבנים ישנים ועבור ציוד לימודי.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו לא דיברנו על זה, אבל צריכים גם ציוד למעבדות וספריות ומחשבים.

מל פולישוק-בלוך: גם זה חלק ממילת כותרת "בינוי", שדרושים במערכת החינוך.

שמחה שניאור: ההצטיידות היא "בילד אין" בכיתות, ככל שיש פחות כיתות.

מל פולישוק-בלוך: זה ברור.

מל פולישוק-בלוך: אם אתם אומרים שי שלכם תכנית, אז בסדר.

מל פולישוק-בלוך: אבל המשפט הבא הוא דרישה מהאוצר, וזאת דרישה משותפת מהאוצר.

מל פולישוק-בלוך: אם אתם אומרים שיש לכם תכנית מפורטת לעבודה, אז אני אשנה את זה.

4400: כן, עם סדרי עדיפויות עם הכל.

מל פולישוק-בלוך: התכנית הרב שנתית לבינוי וכל שאר המשפט שקיימת היום במשרד החינוך חייבת לקבל אישור תקציבי מהאוצר והתחייבות האוצר ליישומה.

שמחה שניאור: אישור החשב.

מל פולישוק-בלוך: מבחינתי יש לי שר אוצר, אני לא נכנסת לפרטים.

מל פולישוק-בלוך: זה התחייבות שר האוצר לעניין הזה.

מל פולישוק-בלוך: המשרד צריך להיערך מיידית לבניית הכיתות, גם טרום התקציב, כי אמרנו שאין לנו תקציב עדיין וצריכים למצוא את הדרך ואנחנו, אני מבקשת ממך לבדוק במשרד שלכם, איך נערכים מיידית לבניית אותן כיתות גם כשאין תקציב.

מל פולישוק-בלוך: 1:12 לפי הרעיון שהיה ומתן הרשאות חדשות גם כשאין תקציב, כדי להשלים את הבניה לקראת תשס"ה.

מל פולישוק-בלוך: כנ"ל לגבי ביצוע שיפוצים, לגייס תקציבים מהממשלה וממקורות אחרים, כדי לבצע שיפוצים יסודיים בהיקף של מאות מיליונים בשנה ולא 33 מיליונים שזה פשוט צחוק מהעבודה.

מל פולישוק-בלוך: ועדת החינוך והתרבות שמה דגש מיוחד על הפעולות לקידום החינוך בערי-פיתוח, גליל, נגב ושכונות מצוקה ומגזר המיעוטים.

מל פולישוק-בלוך: ואנחנו מברכים את משרד החינוך ששם את הנושאים האלה בראש סדר עדיפויות כדי לצמצם את הפערים שהחלו לפני מספר שנים.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו כן מבקשים לקבל את פילוח הצרכים ואת תכנית העבודה כדי שנוכל לעזור לכם ללחוץ איפה שצריך.

מל פולישוק-בלוך: עדיין עם כל זה, אני חושבת שאי אפשר להפחית מהאחריות שלכם לביצוע כל אלה.

מל פולישוק-בלוך: זה התפקיד שלכם, בשביל אתם שם, אתם, השרה כמובן.

מל פולישוק-בלוך: בשביל זה אתם שם והתפקיד שלכם לא להגיד "הם לא בסדר", אלא למצוא את הדרך כדי שהדברים האלה כן יבוצעו.

מל פולישוק-בלוך: בשביל זה אתם האחראים, אין מה לעשות.

מל פולישוק-בלוך: ואנחנו כוועדת חינוך דורשים מכם לעשות את המלחמה.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו גם דורשים מהממשלה כולה.

מל פולישוק-בלוך: אבל בשבילנו המשרד הוא משרד החינוך.

מל פולישוק-בלוך: אז ברוח הדברים הזאת, ,אני קודם כל מודה על הישיבה.

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שאנחנו מבינים יותר טוב את בעיות הפיתוח של משרד החינוך, פיתוח ובינוי.

מל פולישוק-בלוך: ואנחנו בישיבה הבאה, אני מאוד הייתי שמחה אם היית יכולה להיות, אני מקווה שאני המשרד יהיו, אנחנו נקיים את הישיבה הבאה על איך מחלקים בלי קריטריונים ולא בצורה מקצועית, 290 מליון ש"ח שהאוצר כן מצא.

מל פולישוק-בלוך: תודה רבה.

מל פולישוק-בלוך: הישיבה נעולה.