ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 16, פרוטוקול מספר 344, 2004-12-07 11:15

מל פולישוק-בלוך: שלום לכולם, ועדת החינוך בפעם אני לא יודעת כמה, אני לא הייתי קודם, נדרשת לעסוק בנושא: תנאי הקבלה לאוניברסיטאות.

מל פולישוק-בלוך: אני יודעת שדנו בנושא הזה מספר פעמים סביב השולחן.

מל פולישוק-בלוך: כפי שנאמר לי פה בדו"ח לכולנו בשנת 2000 הציעו חברי הכנסת יוסי שריד ואילן גילאון הצעת חוק שבאה לשנות את תנאי הקבלה לאוניברסיטה, ולבטל בעצם את השימוש בבחינה הפסיכומטרית כמבחן יחיד לתהליך קבלה למוסדות להשכלה גבוהה, זה המצרף הידוע.

מל פולישוק-בלוך: משיחות שהיו לי עם אנשי אוניברסיטה, גם עם סטודנטים, מסתבר שהשיטה שהוצעה לא הוכיחה את עצמה.

מל פולישוק-בלוך: המטרות שניסו להשיג דרכה לא הושגו.

מל פולישוק-בלוך: למרות שהכוונות היו מאוד טובות כדי להכניס יותר אנשים מהפריפריה לאוניברסיטאות, דבר שהוא לכל הדעות ראוי ומבורך, כנראה לא זאת הדרך.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו גם ראינו התנהלות של משרד החינוך והגורמים הרלבנטיים, שהיא לא היתה ממש ראוייה, לא היה מבחן אמיתי של בדיקה אמיתית של התהליך.

מל פולישוק-בלוך: המשמעות היתה שסטודנטים שלא מתאימים או לא היתה להם הכשרה מתאימה יותר נכון, כולם מתאימים, אבל הם צריכים לקבל את ההכשרה המתאימה לאוניברסיטאות.

מל פולישוק-בלוך: דחקו רגליהם של סטודנטים אחרים שכן היו יכולים להיכנס, כי המקומות באוניברסיטאות מוגבלים מטעמי תקציב, בחלק מהפקולטות זה יותר משמעותי, בחלק פחות.

מל פולישוק-בלוך: היעד של נגישות גבוהה יותר להשכלה גבוהה, ככל שהוא יעד חשוב וראוי, לא בהכרח הושג.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו צריכים לחשוב על דרכים אחרות כדי להביא את האוניברסיטאות, או יותר נכון, יותר אוכלוסיות לאוניברסיטאות.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה לספר לכם שביום ראשון ביליתי את כל היום בטכניון, בכנס בינלאומי בנושא הזה של הרחבת ההיקף של מס להשכלה גבוהה להמונים.

מל פולישוק-בלוך: המאבק שיש לנו, או הדילמה כדי למצוא את האיזון הנכון בין השכלה לכולם, לבין אוניברסיטאות מחקר שהן שמות יותר דגש על האיכות ועל הצד המחקרי.

מל פולישוק-בלוך: יש לנו כאן משיכת השמיכה לכל הכיוונים, והשמיכה לצערנו היא קצרה מדי.

מל פולישוק-בלוך: לכן אני חושבת שאנחנו צריכים להסתכל על ההיבט כולו, גם מהבחינה הזאת זה משתלב יפה עם ההרצאות שהיו.

מל פולישוק-בלוך: שמענו דיווחים ממקומות שונים בעולם.

מל פולישוק-בלוך: היו שם מומחים מאנגליה, אוסטרליה, איטליה, ארצות הברית שסיפרו מה קרה אצלם.

מל פולישוק-בלוך: בכל המדינות, בכל העולם, מדווחות על הרחבה ועל פתיחת אוניברסיטאות ליותר אוכלוסייה.

מל פולישוק-בלוך: אבל כולם גם מדברים על הצורך ועל החובה שלנו לשמור על הרמה של ההשכלה הגבוהה ולא לפתוח שלא יבוא אחד על חשבון השני.

מל פולישוק-בלוך: כולנו מכירים גם את ההתפתחות האדירה שיש בישראל לנושא של המכללות, שזה ערוץ נוסף להשכלה גבוהה.

מל פולישוק-בלוך: כל הנושא הזה יבוא לידי ביטוי, אמנם אי אפשר להכניס את כל הבעיות שאני עכשיו פירטתי בדקה וחצי, תחת הכותרת של תנאי קבלה לאוניברסיטאות, אבל זה חלק מהעניין, וכשאנחנו מדברים על דרכי הקבלה, אנחנו צריכים לראות את התמונה כולה.

מל פולישוק-בלוך: אני מבקשת מפרופסור דוד חן, אם תוכל לתת את הזווית שלכם מהצד של האוניברסיטאות.

מל פולישוק-בלוך: מהי ההגדרה שלך?

דוד חן: יושב ראש ועדת הקבלה הבין-אוניברסיטאית.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה שנקבל קצת אינפורמציה מהצד השני.

דוד חן: בהמשך להחלטה של ועדת החינוך מינואר 2004, ועדות הקבלה, יחידות המרשם של האוניברסיטאות, ערכו מעקב בשנה הראשונה אחר התלמידים שהתקבלו בהתאם לשיטת המצרף, או לעיקרון של המצרף.

דוד חן: במדגמים השונים, בסך הכל היו קרוב ל-4,000 תלמידים.

דוד חן: התמצית של הממצאים שהם דומים בכיוונם לא בהיקפם, אבל הם דומים במגמה שלהם בכל האוניברסיטאות, בכל הפקולטות, ובכל החוגים, בששת המוסדות שבהם נערכו הבדיקות, לפניכם הנייר שבעצם אומר את הממצאים העיקריים.

דוד חן: הנתונים אומרים שבקרב תלמידי שנה א' - - -

מל פולישוק-בלוך: אתה מתייחס לנייר של ור"ה?

דוד חן: כן.

גילה פינקלשטיין: אתה מדבר על 4,000 סטודנטים, קראתי את המחקר הזה.

דוד חן: היקפים שונים, במוסדות שונים, בפקולטות שונות, אבל התמונה היא אחת.

דוד חן: ממוצע הציונים של תלמידים שהתקבלו הוא נמוך מממוצע הציונים של תלמידים שהתקבלו לפי הציון המשולב, ולא רק פסיכומטרי, אלא ציון משולב.

דוד חן: תלמידי שנה א' שהתקבלו על סמך ציון המצרף, 51% מהם נופלים לרבעון התחתון של ממוצע הציונים.

דוד חן: זאת אומרת, גם ההתפלגות נראית מאוד לא טוב.

דוד חן: בנוסף לכך, לקחו תלמידים בתוך המידגם שיש עליהם ציון מצרף שהוא גבוה מהציון של הבחינה הפסיכומטרית, וגם כאן 40% נופלים למרות הפער לטובתם לכאורה, הם נופלים לרבעון התחתון של ממוצע הציונים.

דוד חן: הנתונים האלה מחזקים את הממצאים מתוך הרישומים שכבר נעשה בעבר.

דוד חן: זאת קבוצת תלמידים עם סיכוי גדול להיכשל ולנשור מהלימודים.

דוד חן: צדק חברתי לא נעשה כאן, ואולי גם מידה לא קטנה של אי צדק חברתי ובעיות נוספות שלא אכנס אליהן כאן.

דוד חן: ולכן, ההמלצות שלנו לור"ה, והן מוגשות כאן, להמשיך לקבל את התלמידים על סמך שיכלול תעודת הבגרות עם הבחינה הפסיכומטרית.

דוד חן: כדי שנרגיש בטוחים יותר בממצאים האלה, ור"ה ביקשה להמשיך את המעקב עוד שנתיים, כדי שהנתונים לא יתבססו רק על ההישגים של שנה אחת בלבד.

מל פולישוק-בלוך: כן, אבל אתם לא ממליצים להמשיך את המצרף עוד שנתיים.

דוד חן: לא.

דוד חן: המחזור שהתקבל כבר נמצא בתוך האוניברסיטאות.

מל פולישוק-בלוך: אם זה בוטל, מה התועלת במעקב?

דוד חן: היתה התחייבות, ואנחנו נרגיש שאכן עד הסוף - - -

גילה פינקלשטיין: להמשיך לעקוב אחרי זה, הרי כבר קיבלו את המחזור הזה.

דוד חן: בהקשר לנושא הזה אני רוצה להעיר שתי הערות.

דוד חן: מטרתו של הטיפול היא לשפר את הצדק החברתי.

דוד חן: אנחנו לא חושבים שהמבדק הפסיכומטרי זה שיא הצדק החברתי, כמו כל כלי שמתמודד עם בעיית השונות האנושית, יש חריגות.

דוד חן: ומה שמתברר, ששיטת המצרף היא לא השיטה לשפר את הצדק החברתי.

דוד חן: ואני מפנה את תשומת לב הוועדה, שהאוניברסיטאות כבר נקטו בעבר, וימשיכו ויעצימו את הנסיונות ליצור עוד אלטרנטיבות החל בוועדות מיוחדות בטיפול בתלמידים חריגים, מסלולי מכינות שמטפלות היום במאות סטודנטים שמאפשרים לתלמידים שבאופן רגיל לא היו נכנסים לאוניברסיטה על הבסיס הפורמלי, ובין 70% ל-90% מהם אכן נכנסים אל האוניברסיטה, ויש כאן תיקון משמעותי.

דוד חן: יש עוד תכניות מיוחדות, תכניות לאתיופים, ולאוכלוסיות אחרות.

דוד חן: זאת אומרת, יש המון מאמץ לתקן או לשפר את מצב הצדק החברתי, והאוניברסיטאות תמשכנה להיות קשובות לעניין הזה, ולפעול, אבל בצורה שאכן תעשה צדק עם כלל האוכלוסייה, ושיהיה לה ביסוס בתוצאות בתוך הדיונים.

גילה פינקלשטיין: הרבה קודם לכן, וזה נעשה.

יוסי שריד: אני יודע שהקרב הוא קרב מאסף.

יוסי שריד: זאת אומרת הקרב שלי, של האנשים ששותפים לעמדתי הוא קרב מאסף.

יוסי שריד: כי כאשר חוברים יחד גם משרד החינוך, וגם המוסדות להשכלה גבוהה, ור"ה, והמועצה להשכלה גבוהה, וועדת החינוך, אז בסדר, קצרה ידינו.

יוסי שריד: אבל אני רואה חובה לעצמי להשמיע בפעם המי יודע כמה את עמדתי, ואולי היום ביתר שאת וביתר תוקף.

יוסי שריד: למי שמתבונן על התמונה הכללית, מבין אם ירצה ואם ימאן, שהאוניברסיטאות החליטו כנראה לדבוק אך ורק בעשירון העליון, ואני חושב שלא רק בעשירון העליון, אלא בחמישיון העליון, ואולי אפילו פחות.

יוסי שריד: תלוי כמה מקומות קבלה יש לי.

יוסי שריד: ברגע שיש מקומות קבלה, צריך גם למלא אותם.

יוסי שריד: וכאשר אני מצרף לזה הצהרות של שרת החינוך שהיא לא בולשביקית, זה או בולשביזם, או הקפיטליזם הדרקוני הטורפני הזה.

יוסי שריד: באמצע אין שום דבר, אין אירופה, אין דנמרק, אין שוודיה, אין פינלנד, אין שום דבר.

יוסי שריד: זה או או.

יוסי שריד: או צפון קוריאה או לימור לבנת, אלה האלטרנטיבות.

יוסי שריד: וכאשר אני שומע מה שיש לראש ות"ת ולראש מל"ג לומר באותו עניין עצמו, וכאשר אני מצרף לזה את המצרף, אני מוכן להגיע למסקנה, אלא אם כן אנשים לא כל כך אחראים למה שהם אומרים, ולא אחראים למעשיהם בעיקר.

יוסי שריד: אני מוכרח להגיע למסקנה, שהאוניברסיטאות חרף הדיבור גבוהה גבוהה, על הרצון לפתוח, האוניברסיטאות רוצות את ה-5% העליונים.

יוסי שריד: למה?

יוסי שריד: כי זה יותר נוח, מה אנחנו צריכים להתעסק, בעיקר שאני רוצה לחזור על דברים שנשמעו כאן בישיבה הקודמת, שהרעימו הרבה מאוד אנשים.

יוסי שריד: אני חוזר ואומר, כי אני יודע מה אני אומר, במקרה הזה לפחות.

יוסי שריד: שהמצרף לא היה מקובל על המוסדות להשכלה גבוהה מלכתחילה, משום שלא היה מקובל מלכתחילה אפילו לא נתנו לו צ'אנס כפי שאני אבהיר מייד, ולכן גם מיהרו לקבור אותו ולסתום עליו את הגולל.

יוסי שריד: אבל מה שעזר לשכנע את יושב ראש ועדת החינוך הקודם, ואת שרת החינוך הנוכחית, זה הדחליל שרחמנא ליצלן נתקבלו יותר סטודנטים ערבים.

יוסי שריד: זה נכון, זה היה נכון, זה נשאר נכון, וכל הנסיונות להסוות את זה לא יצלחו, מה לעשות, כי אני פשוט יודע את פרטי השיחה.

יוסי שריד: אנשים שהיו בשיחה סיפרו לי, אז איך אני לא אדע.

מגלי והבה: באיזו שיחה?

מגלי והבה: חשבתי שהיתה שיחה ספציפית.

יוסי שריד: בכמה וכמה שיחות שהיו בין הנוגעים בדבר שאותם הזכרתי.

יוסי שריד: שיחות לא יכולות להיות לא ספציפיות.

יוסי שריד: אני רוצה לומר לך פרופסור חן בכל הכבוד, אנחנו מכירים כמה שנים, וכן אני מכבד אותך.

יוסי שריד: לו סטודנט היה מגיש לך את העבודה כפי שאתם ערכתם אותה עם הנתונים האלה, היית נותן לו בלתי מספיק.

יוסי שריד: אני מקווה שזו לא הרמה האקדמית המקובלת היום במוסדות להשכלה גבוהה, למרות שאני שומע שאולי יש ירידה מסויימת לצער כולנו, דרך אגב, ברמה.

יוסי שריד: כבר אמרתי, הזדרזו לקבור את השיטה.

יוסי שריד: ואני רוצה לשאול אותך, האם זה הגיוני להסיק מסקנות בפועל, אפשר לבוא באיזושהי אינדיקציה, לומר רבותי, תראו יש פה איזו תמונה שקצת מדאיגה אותנו, בהחלט כן.

יוסי שריד: שנה שלישית, הפלא ופלא, מעשה ניסים, הממוצע של האנשים האלה שהתקבלו ללא סף קבלה בכלל, הממוצע היה יותר גבוה מאשר הממוצע המקובל, כי נתנו להם הזדמנות אמיתית, לא הזדמנות מזוייפת כדי להוכיח ששיטת המצרף היא שיטה לא נכונה.

יוסי שריד: עכשיו בכל זאת, גם על פי המחקר הטיפשי שלכם, יש גם על מה לסמוך.

יוסי שריד: אתם אמנם מצביעים על זה שיש כך וכך סטודנטים בשיעור גבוה למרבה הצער, ברבע הנמוך.

יוסי שריד: אבל יש גם סטודנטים ברבע העליון של הציונים, זה לא עניין של מה בכך.

יוסי שריד: נכון, הם מעט, אבל 13% מהם ממוקמים ברבע העליון.

יוסי שריד: אבל ה-13% האלה לא היו נגאלים אלמלא שיטת המצרף.

יוסי שריד: אתה דואג רק לאלה שהם ברבע התחתון, שיש להם בכל זאת סיכוי לעלות.

יוסי שריד: אבל אלה שבאים מהמקומות האלה שלא היית מקבל אותם, עם תנאי הקבלה שלא היו מתקבלים על ידך, הם בכל זאת הצליחו.

יוסי שריד: זאת אומרת, נניח היה פה אפס, היינו אומרים, שמע בכלל אף אחד, אז יש סיכוי.

יוסי שריד: אגב, המסקנות שלכם נמהרות ביותר, את ה-13% אתם השלכתם מהאיצטלה הגבוהה.

יוסי שריד: השאלה היא מה אתה רוצה לראות, אתה רוצה לראות את ה-13% או שאתה רוצה לראות את הרבע התחתון.

יוסי שריד: זו שאלה של גישה.

יוסי שריד: מאדם כמוך הייתי מצפה שאולי יגיד חברים, הנה תראו, יש ניסיונות שמוכיחים אפילו בלי סף קבלה.

יוסי שריד: אנחנו יודעים שיש גם אנשים יותר מבוגרים, שמתקבלים בלי שום סף קבלה, והם מצליחים עד מאוד.

יוסי שריד: הערה אחרונה גברתי.

יוסי שריד: המתח הזה שמכניסים בין הישגיות לבין שיוויונית זו המצאה של המוסדות להשכלה גבוהה.

יוסי שריד: למה?

יוסי שריד: כדי לומר לנו, חברים, כשאתם ניגשים אלינו, תגשו על בהונות בדחילו ורחימו.

יוסי שריד: אין שום מתח בין שיוויוניות לבין הישגיות, זו המצאה שלכם.

יוסי שריד: איך אני יודע?

יוסי שריד: כי שוב, פלאי פלאים.

יוסי שריד: בכל המבחנים הבינלאומיים שקיבלנו בזמן האחרון, אני יודע את זה אגב, כבר שנים רבות.

יוסי שריד: אבל מי שלא ידע, או מי שלא רצה לדעת, אבל אתם הרי יודעים אתם חוקרים, מסתבר שהמדינות השיוויוניות ביותר, מה לעשות, הן גם המדינות ההישגיות ביותר.

יוסי שריד: זאת אומרת, למשל פינלנד, דנמרק, שוודיה, כל מדינות אירופה שמופיעות – מה בכלל אנחנו צריכים להתווכח, יש לנו גבהות לב לומר סינגפור?

יוסי שריד: אנחנו הרי מופיעים במקום ה-35 וה-40 מבחינת ההישגים של התלמידים שלנו.

2411: בשבוע הבא נשמע משהו אחר.

יוסי שריד: נהדר, יופי, אני כבר שמח מראש.

יוסי שריד: אבל בינתיים הרי מצאנו, המהפכה הזאת לא מתחוללת ביום אחד.

יוסי שריד: אנחנו מגיעים למקום השני כבר?

יוסי שריד: אין מדינות בלי פערים, מה לעשות.

יוסי שריד: אבל יש מדינות שחושבות שהן לא יכולות להתקיים אלא בפערים של 1 ל-5.

יוסי שריד: אצלנו אנחנו הראשונים בעולם בפער חברתי.

יוסי שריד: במדינה שהיא אחרונה בעולם שהיא יכולה להרשות לעצמה פער חברתי מן הסוג הזה.

יוסי שריד: אנחנו המדינה האחרונה בעולם שבה אנחנו יכולים להרשות לעצמנו.

יוסי שריד: זאת אומרת השיוויוניות, זה לא רק השתקפות של מציאות.

יוסי שריד: השיוויוניות היא הכלי היעיל ביותר לשיפור ההישגיות, בכל המחקרים הבינלאומיים, אז מה אתם מספרים לנו על הישגיות.

יוסי שריד: לא רק שזה עולה בעבודות מחקר, זה אפילו הגיוני.

יוסי שריד: אתה יודע, יש מחקרים שאתה אומר הן לא הגיוניות, אבל זה אפילו הגיוני.

אברהם-בייגה שוחט: אני בר-פלוגתא של יוסי בעניין הזה כבר נדמה לי שלוש שנים.

אברהם-בייגה שוחט: לפי דעתי, השחצנות, וההתבטאויות הבלתי סבירות של בן אדם שהיה שר חינוך, הן לא במקומן גם בדיון מהסוג הזה.

יוסי שריד: אדם שהיה שר אוצר, יש לו חלק בפערים האלה.

יוסי שריד: בוא לא נחלק מחמאות בעניין.

אברהם-בייגה שוחט: עניתי רק לתגובה שלך.

אברהם-בייגה שוחט: הפערים הם גם מזמנך.

יוסי שריד: אני עונה לך.

יוסי שריד: מה אתה מהאקדמיה?

אברהם-בייגה שוחט: אתה אפילו לא יודע מה המשמעות של פער חברתי בינינו לבין פינלנד, ולמה הוא ישנו, וממה הוא נובע.

אברהם-בייגה שוחט: ואתה לא יודע שאנחנו אחראי תשלומי העברה ומיסוי.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו לא הראשונים בעולם, אנחנו נמצאים בממוצע האירופי של רמת אי השיוויון בדיוק כך.

אברהם-בייגה שוחט: בשביל זה ישנה מערכת מדיניות מיסוי.

אברהם-בייגה שוחט: בשביל זה ישנה מדיניות של הביטוח הלאומי.

אברהם-בייגה שוחט: ומן הראוי שתקרא - - -

יוסי שריד: זה פשוט לא נכון.

אברהם-בייגה שוחט: יוסי, אני מבקש, לא הפרעתי לך.

אברהם-בייגה שוחט: לא הסכמתי לאף מלה.

יוסי שריד: אבל העלבת אותי.

אברהם-בייגה שוחט: אני מסוגל להעליב אותך?

יוסי שריד: לא ראוי לשר חינוך, זה נכון שאתה לא מסוגל להעליב אותי.

אברהם-בייגה שוחט: עם כל הכבוד, אתה תתן לי לדבר, ואני אגיד מה שאני חושב, עד כמה אתה שוגה.

אברהם-בייגה שוחט: אני מציע לך גם, להבין מה המשמעות של פער חברתי.

אברהם-בייגה שוחט: במדינה שבממוצע ילד למשפחה הוא 0.7%, והתוצר הוא 30 אלף דולאר לנפש, אין שום בעייה של פער חברתי, כי מספר הילדים בממוצע במשפחה הוא 0.7%, ומדד אי השיוויון נמדד לפי המספרים.

מוחמד ברכה: למה אתה לוקח על עצמך את התפקיד הזה, אתה עוד לא בממשלה.

אברהם-בייגה שוחט: שמעת אותי גם קודם, אני חייב לך משהו?

אברהם-בייגה שוחט: לא חייב לך כלום.

מל פולישוק-בלוך: חבר הכנסת בייגה, גם כשהוא היה באופוזיציה, שמעתי לא פעם אחת, הוא אומר את זה כל הזמן.

אברהם-בייגה שוחט: אני אומר את הדברים שלי ארבע שנים.

מוחמד ברכה: בעוני הפערים הם לא סטטיסטיקה, הם מציאות.

אברהם-בייגה שוחט: אני לא אומר שלא, לכן האמירה שלך היא מופרכת מיסודה, שבפינלנד בגלל שאין פערים, אז רמת ההשכלה היא טובה, והתוצאות טובות.

יוסי שריד: זה מה שפיזה מראה.

אברהם-בייגה שוחט: הדיון הזה הוא מקרה בודד שבו היה דיון כאשר התקבלה החלטה, ולא ידעו מה יקרה, והיו מחלוקות.

אברהם-בייגה שוחט: את דעותיי אני אומר עכשיו.

אברהם-בייגה שוחט: אמרתי אז לפני שהפעילו את השיטה של המצרף, שזה בדיוק מה שיקרה.

אברהם-בייגה שוחט: ידעתי שזה מה שיקרה.

אברהם-בייגה שוחט: מר שריד ואנשים אחרים חשבו ההיפך.

אברהם-בייגה שוחט: אבל מה אפשר לעשות?

אברהם-בייגה שוחט: פתאום התברר שבאמת זה קרה.

אברהם-בייגה שוחט: נכון, המחקר לא מספיק, זה עדיין לא כל כך טיפשי, אני מבין רק מה שיוצא תחת ידם של אנשים מסויימים, הוא חכם והוא בסדר.

אברהם-בייגה שוחט: המחקר פתאום טיפשי, האינדיקציות הראשונות היו כבר לפני מספר חודשים, כשראינו בדיוק מה קרה עם העניין הזה.

אברהם-בייגה שוחט: אותם האשמות בעניין שהסיבה היחידה זה שערבים התקבלו, ויהודים נפלטו החוצה, הוא קיבל על זה את כל התשובות, מראשי האוניברסיטאות פה בישיבה שהתקיימה כאן.

אברהם-בייגה שוחט: אבל הוא חוזר על זה כמו תוכי, פעם, פעמיים, שלוש, תוך כדי הסתה כלפי האוניברסיטאות.

מוחמד ברכה: - - - היו שיקריות, אתה יודע בייגה.

מוחמד ברכה: מי שציטט אותם לא העליל עליהם.

מוחמד ברכה: הם אמרו את הדברים האלה.

אברהם-בייגה שוחט: ועכשיו הדבר התגלגל לתוצאות נוספות.

אברהם-בייגה שוחט: נכון, אני מסכים, ששנה א' אולי לא אומרת שום דבר, צריך לעקוב לגבי שנים אחרות.

אברהם-בייגה שוחט: אבל אחרי שהדברים נכנסו למסלול, והדברים נאמרו שבדיוק זה מה שיקרה, לא רק על ידי אנשים פוליטיים.

אברהם-בייגה שוחט: נאמרו גם על ידי אנשי מקצוע, ועוסקים בעניין הזה, לא פעם ולא פעמיים, אלא לאורך זמן.

אברהם-בייגה שוחט: ולא אנשים פוליטיים שפתאום מגיעים ונהיים שרי חינוך, ואחרי זה הם לא שרי חינוך, ויש להם עמדות בכל הדברים.

אברהם-בייגה שוחט: או שרי אוצר ויש להם עמדות בכל הדברים.

יוסי שריד: באיזו אוניברסיטה גמרת כלכלה?

אברהם-בייגה שוחט: למדתי כלכלה בשדה.

יוסי שריד: אז זהו, כשלומדים כלכלה בשדה, זה מה שיוצא.

יוסי שריד: אני יותר איש חינוך מאשר אתה איש כלכלה.

יוסי שריד: מה אתה חושב, מה אתה נטפל אליי.

יוסי שריד: אתה יודע שתקבל על הראש.

יוסי שריד: מה אתה רוצה ממני, דבר לעניין.

אברהם-בייגה שוחט: מה חשבת, שתדבר כך בזלזול ולא תקבל תשובות.

יוסי שריד: דבר לעניין.

יוסי שריד: דיברתי עליך?

יוסי שריד: איפה למדת כלכלה?

אברהם-בייגה שוחט: אתה פתחת ואמרת, שלא ראוי להתייחס למה שאני אומר.

יוסי שריד: אני אמרתי שלא ראוי להתייחס למה שאתה אומר?

אברהם-בייגה שוחט: אתה התחלת בנימת זלזול בפתח דברייך כאשר התחלתי לדבר.

יוסי שריד: לא, תסלח לי, יש בפרוטוקול דבר כזה?

אברהם-בייגה שוחט: ולכן אני חושב שהגיע הזמן להתנתק מהעניין הזה.

אברהם-בייגה שוחט: אני חושב שהחלטת ועדת החינוך הקודמת היתה נכונה.

אברהם-בייגה שוחט: צריך להמשיך במעקב.

אברהם-בייגה שוחט: היא נעשתה לאור מה שהתקבל כממצאים ראשוניים בעקבות כניסתם של תלמידים על פי המצרף.

אברהם-בייגה שוחט: ואכן, הוחלט שתיעשה בדיקה כדי לראות האם באמת הטענות הן ממן העניין.

אברהם-בייגה שוחט: המסמך הזה שהוא עשה FOLLOW-UP נוסף, הוא רק מחזק את ההנחות שזה הכיוון.

אברהם-בייגה שוחט: צריך להמשיך עם התלמידים, אותם 4,000 תלמידים לראות אכן מה קורה איתם בשנה ב' ובשנה ג'.

אברהם-בייגה שוחט: אבל עד שלא יהיו ממצאים סופיים, אני חושב שהמצב הקיים חייב להימשך, והכניסה צריכה להיות על פי בחינות הבגרות, והמבחן הפסיכוטכני כפי שהיה בעבר, שבו יש מטען יותר גדול להצלחה ביכולות של הסטודנטים.

מל פולישוק-בלוך: יש לי שאלה אליך.

מל פולישוק-בלוך: לפני המון שנים הציע פרופסור ברוור שאת סף הכניסה, או את המיון יעשו אחרי שנה ראשונה.

מל פולישוק-בלוך: שמענו שבבר אילן עשו משהו דומה.

מל פולישוק-בלוך: אני לא מדברת על הצעת החוק, אני מדברת על רעיון שעלה ודובר עליו, שיעשו מיון.

מל פולישוק-בלוך: השנה הראשונה תהיה בנוייה אחרת בכל האוניברסיטאות, ובסוף השנה הראשונה באמת כדי לתת צ'אנס לכולם, כדי לפתוח את המערכת.

מל פולישוק-בלוך: אבל יחד עם זאת, אחרי שנה, אחרי שכל אחד עשה את כל המאמצים האפשריים, יעשו את המבחן, ואז יחלקו גם ליותר בכיוון אחר.

אברהם-בייגה שוחט: לי לפחות זה לא נראה, כי אנחנו לא יודעים בדיוק מה ילמדו בשנה הזאת, איזו רמת לימודים תהיה.

אברהם-בייגה שוחט: האנשים ישרפו שנה, ואחר כך יגידו להם תלכו הביתה, אין שום טעם שתישארו כאן.

אברהם-בייגה שוחט: גם היום בגלל הפריסה והנגישות שהיא הרבה יותר גבוהה מאשר היתה, רק לפני עשר שנים, ב-1993 התחילו את המהלך עם המכללות.

אברהם-בייגה שוחט: היום אני לא יודע כמה תלמידי שנה ראשונה יש, אבל אני מניח בסביבות 40-50 אלף בשנה.

אברהם-בייגה שוחט: יותר?

אברהם-בייגה שוחט: מכיוון שיש בערך 200 אלף תלמידים, ויש תואר שני, ויש תואר שלישי, אני מניח 50-60 אלף מתקבלים.

אברהם-בייגה שוחט: אני חושב שבעיית הלחץ פחותה, והרעיון ביסודו לא טוב לפי דעתי.

אברהם-בייגה שוחט: העיר חבר הכנסת שריד, שבכל מקום שיש 13% זה בסדר, את זה אני מקבל.

יוסי שריד: זה לא מעט.

2411: בתנ"ך זה אפשרי.

אברהם-בייגה שוחט: אם קראתי נכון, אני מבין שזה לאנשים שיש פער של 50 נקודות, ולכן גם התלמידים ששם היו עשויים להתקבל.

אברהם-בייגה שוחט: אותם 13% יכול להיות שהיו מתקבלים רק על בסיס הפסיכומטרי, הקבוצה הראשונה לא היתה מתקבלת, אבל השנייה יכול להיות שהיתה מתקבלת.

אברהם-בייגה שוחט: ולכן ה-13% מורכבים גם מהקבוצה הזאת.

מל פולישוק-בלוך: תודה רבה.

מל פולישוק-בלוך: גילה פינקלשטיין, בבקשה.

גילה פינקלשטיין: אני רוצה לחזק את דבריו של חבר הכנסת שוחט.

גילה פינקלשטיין: בהחלט שיטת המצרף נכשלה.

גילה פינקלשטיין: אנחנו רואים שמתוך 4,000 סטודנטים שהתקבלו על סמך שיטת המצרף, רק 6% הגיעו לעשיריון הציונים העליון.

גילה פינקלשטיין: ו-56% הגיעו לעשיריון הציונים התחתון.

גילה פינקלשטיין: ללא ספק השיטה של הפסיכומטרי בשילוב עם ציוני הבגרות, זה בעצם המנבא הטוב ביותר להצלחה בלימודים.

גילה פינקלשטיין: בבחינות הבגרות אנחנו יודעים שאין אחידות בנוגע לרמת הקושי של הבחינות, בניגוד לבחינות של הפסיכומטרי.

גילה פינקלשטיין: בבחינות הבגרות יש לנו גם את הנושא של ציוני המגן, שאנחנו יודעים שהם לא אחידים בבתי הספר השונים.

גילה פינקלשטיין: אין לנו מגן בפסיכומטרי.

גילה פינקלשטיין: אנחנו יודעים על בעיית העתקה, שהיא בעייה מאוד קשה, כל שנה 40,000 טפסי בחינות נפסלות בגלל העתקה, ואין נושא של העתקה בפסיכומטרי.

יוסי שריד: את יודעת שיש העתקה נוראה באוניברסיטאות?

גילה פינקלשטיין: כן, אני מדברת על בחינות הקבלה.

יוסי שריד: את יודעת שיש העתקה נוראה בחוגים לרפואה?

יוסי שריד: העתקה נוראה, אפידמית.

גילה פינקלשטיין: אתה יודע שכל שנה מחברות בחינה של בחינות הבגרות פוסלים 40,000 בחינות.

יוסי שריד: הבעייה באוניברסיטאות ששם לא פוסלים.

גילה פינקלשטיין: אולי עכשיו המצב יותר טוב, אבל בפסיכומטרי אין לך נושא של העתקה, כי יש השגחה רצינית.

גילה פינקלשטיין: אנחנו מדברים על פערים סוציו-אקונומיים שדיבר קודם פרופסור חן.

גילה פינקלשטיין: ברור שתיקון בחינה פסיכומטרית שתלמיד רוצה לתקן, היא יותר זולה מאשר תיקון בחינת בגרות.

גילה פינקלשטיין: אני עקבתי ובדקתי את הציונים.

גילה פינקלשטיין: קורס פסיכומטרי של שלושה חודשים, עולה בין 1,000 ל-5,000.

גילה פינקלשטיין: לעומת זאת, כשתלמיד רוצה לתקן ציון בבחינת בגרות, זה יעלה לו בין 15 ל-25 אלף לשפר את ציון הבגרות, ולשלב את זה במצרף.

גילה פינקלשטיין: הרבה יותר יקר, ולא כמו שאנחנו חושבים, כאשר אנחנו מדברים על בני עיירות הפיתוח, או תלמידים במצוקה.

גילה פינקלשטיין: אנשים אומרים שהפסיכומטרי זה טריקים, וכמובן שזה לא טריקים.

גילה פינקלשטיין: הבחינה מבוססת על ידע שנצבר במהלך שנים.

גילה פינקלשטיין: ידע באנגלית, במתמטיקה, בעברית, בתרגול, והקניית מוטיבציה ללימוד.

גילה פינקלשטיין: והבחינה היא מצויינת, היא מחזקת את הביטחון העצמי של התלמידים.

גילה פינקלשטיין: אין שום פסול, ולכן אין בבחינה הזאת יתרון לתלמידים עשירים.

גילה פינקלשטיין: גם הנושא הזה של תעשייה, שהפסיכומטרי מעורר מין תעשייה שמגלגלת מיליונים, זה טיעון פופוליסטי.

גילה פינקלשטיין: כי גם בחינות הבגרות, יש בתי ספר לבגרות שפותחים בזה, אפשר להגיד אותו דבר על בתי ספר האקסטרניים שגובים עלות מאוד גבוהה.

גילה פינקלשטיין: אני רוצה לסיים עם בקשה לפרופסור כץ, בנושא משרד החינוך.

גילה פינקלשטיין: איך בכל זאת אנחנו יכולים לחשוב על שיפור ולדאוג לתלמיד.

גילה פינקלשטיין: אנחנו יודעים שבפסיכומטרי יש תקופת צינון שתלמיד לא יכול לגשת, והוא צריך לחכות ולפעמים הוא מפסיד.

גילה פינקלשטיין: יכול להיות שזה לא רק לגבי משרד החינוך, זה נוגע לגופים שונים.

גילה פינקלשטיין: לבטל את תקופת הצינון, כי מה קורה, תלמיד ניגש לבחינה הפסיכומטרית, הוא מאוד מתרגש, הוא יודע שזה קובע את גורלו, הרבה חרדות.

גילה פינקלשטיין: אם התלמיד יידע שזה לא חורץ את גורלו, ואין תקופת צינון, והנה הוא יכול לגשת שוב, ולשפר את הציון שלו.

גילה פינקלשטיין: לבטל את הנושא של תקופת הצינון.

גילה פינקלשטיין: אני לא יודעת לאיזה גוף, הנושא הזה של ביטול תקופת הצינון, שיאפשר לתלמידים להיבחן יותר פעמים, זה חשוב מאוד, ואז הוא יפחית את ההתמרמרות של הסטודנטים.

גילה פינקלשטיין: הוא חושש מה קורה, הבחינה הזאת חורצת את גורלי.

גילה פינקלשטיין: הנקודה האחרונה שאני חושבת שזה כן קשור למשרד החינוך.

גילה פינקלשטיין: מאוד אהבתי את מועד החורף של בחינות הבגרות.

גילה פינקלשטיין: אבל מה עם מועד החורף שניתן לתלמידים שהם רוצים להיבחן במתמטיקה חמש יחידות, אין להם מועד חורף, וזה חבל, וזה יעזור רבות.

גילה פינקלשטיין: שיהיה מועד חורף, גם לתלמידים שניגשים לבגרות בחמש יחידות במתמטיקה, זה יעזור, והרי המטרה שלנו היא לעזור.

מל פולישוק-בלוך: מכיוון שהעלית עניין פרקטי, אני רוצה לציין עוד נושא אחד בהקשר הזה.

מל פולישוק-בלוך: שקשור לחיבור בין משרד החינוך והאוניברסיטאות.

מל פולישוק-בלוך: אני מקבלת הרבה פניות מאנשים שהם לא מקבלים במועד את תוצאות הבגרות, כדי להירשם לכל מיני מקומות, לאו דווקא בארץ, וגם בארץ.

מל פולישוק-בלוך: לפעמים צריכים אישור בכתב, לא רק את הציון שיש באינטרנט.

מל פולישוק-בלוך: משום מה, למרות שפניתי לא פעם אחת למשרד החינוך, אני נתקלת בחומה בצורה.

מל פולישוק-בלוך: למה אי אפשר להיערך ולהיות גמישים יותר במקרים דחופים, לתת את הציונים ואת האישורים בכתב קודם?

מל פולישוק-בלוך: מה זה כל כך מסובך?

מל פולישוק-בלוך: זה אמנם בהערת אגב, אבל אני מבקשת לבדוק את זה.

מארון פארחאת: אני מנהל העמותה להכוון לימודי לתלמיד הערבי, במקצוע שלי אני פסיכולוג חינוכי.

מארון פארחאת: שמעתי את הדיון, ועצם הדיון עצמו מדבר על תנאי הקבלה שיהיו הוגנים.

מארון פארחאת: אם אתייחס גם לבגרות וגם לפסיכומטרי, שתי האלטרנטיבות הללו, הן בעצם מאפשרות למועמד לעשות את הבחינה בנקודת זמן אחת מסויימת, ועם סיום נקודת הזמן האחת המסויימת הזאת, בעצם מקבלים אותו או לא מקבלים אותו.

מארון פארחאת: לכן אני חושב שיש אלטרנטיבות שונות, לא רק הפסיכומטרי והבגרות.

מארון פארחאת: אם אני אדבר על הפסיכומטרי, בעניין של התלמידים הערבים, יש פער של 125 נקודות בין האוכלוסייה היהודית לאוכלוסייה הערבית, זה מצמרר את השיער, שבעצם לא האוניברסיטאות וגם לא המרכז הארצי, לא שואל בעצמו את השאלה מדוע יש פער כל כך עצום, בין האוכלוסייה הערבית לאוכלוסייה היהודית.

מל פולישוק-בלוך: זה לא שהם שואלים את עצמם, הם אומרים זה לא ענייננו.

מל פולישוק-בלוך: מי שצריך לשאול את השאלה, זה משרד החינוך וממשלת ישראל, ולא האוניברסיטאות, זה מה שהם אומרים.

מל פולישוק-בלוך: בצדק במידה מסויימת.

מארון פארחאת: אני לא בטוח שזה בצדק.

מארון פארחאת: האוניברסיטה היא גם חלק ממערכת החינוך, אחרת בשביל מה הם נמצאים בוועדת החינוך עכשיו.

מארון פארחאת: אז זה כבר דיון אחר.

מארון פארחאת: בכל אופן, לגבי הפסיכומטרי, כתנאי לקבלה.

מארון פארחאת: בעצם פער של 125 נקודות מעלה סוגיות שונות ומשונות.

מארון פארחאת: אחת מהן, זה חלק של האוניברסיטאות, ואחת מהן זה גם כן חלק של המרכז הארצי לבחינות והערכה.

מארון פארחאת: אסביר במה מדובר.

מארון פארחאת: כאשר אתה מעביר את מבחן התרגום, ואני רוכש הערכה וכבוד למרכז הארצי מבחינה מקצועית, יש גם כן ליקויים בתהליך הזה.

מארון פארחאת: והליקויים בתהליך הזה, החל מהתרגום, ובהזדמנות אחת הראיתי למר יואב כהן, מנהל המרכז הארצי, שתי דוגמאות לטעויות.

מארון פארחאת: יש לי מלא טעויות, יש לי כאן מסמך מלא, אני יכול לצטט.

מל פולישוק-בלוך: הראית לו את הטעויות, ולא התייחסו לזה.

מארון פארחאת: אני חושב שההתייחסות היא לא התייחסות פנימית.

מארון פארחאת: זו התייחסות שצריכה להיות של ועדת החינוך, כי צריך לקבל איזושהי החלטה מדינית בנושא הזה.

מארון פארחאת: והחלטת המדיניות היא המבחן שאמור לבדוק את המועמדים הערביים, צריך להיות במקור בנוי בשפה הערבית.

מארון פארחאת: אנשי המקצוע שיבנו אותו לשפה הערבית, ודבר נוסף, כאשר אתה עורך מבחן לקבוצה ייחודית שיש לה תרבות שונה, ויש לה שפה שונה, בעצם אתה צריך לעשות את מה שנקרא מערך הציונים, הסקלה של הציונים בצורה אחרת.

מארון פארחאת: וכאשר עורכים את סקלת הציונים בצורה אחרת, הרי ההתפלגות של המבחן הסטטיסטי למבחן הפסיכומטרי היא התפלגות סטטיסטית.

מארון פארחאת: ומה זה התפלגות סטטיסטית?

מארון פארחאת: קובעים שהוא 500, ואז בונים את הסקלה על סמך ה-500 האלה.

מארון פארחאת: כאשר עורכים את זה לדוברי ערבית בנפרד, אז בעצם מה שמתבקש מכך, זה תיקון סטטיסטי גם כן, שעושה את כל העוול לסטודנטים הערבים.

מארון פארחאת: והתיקון הסטטיסטי הזה משמעו, השוואת הממוצעים בין הסטודנטים הערבים לסטודנטים היהודים.

מארון פארחאת: הרי כל ההתפלגות היא על סמך אוכלוסייה.

מארון פארחאת: היא לא התפלגות על סמך כמות הידע.

מארון פארחאת: ואם היא תדבר על כמות הידע, אז עכשיו כאן נגיע לטופ, לבדוק לעומק את הטעויות בתוך המבחן הפסיכומטרי, ויש כאלה.

מארון פארחאת: זה לא משפיע אך ורק על אותו פריט או אותה שאלה.

מארון פארחאת: אם סטודנט או תלמיד שענה על שאלה לא נכונה, אז כאילו מנקים לו את הציון.

מארון פארחאת: בסדר, אז הוא הפסיד שתי נקודות, זה לא נורא.

מארון פארחאת: אבל מה שכן הוא מפסיד, רווח פסיכולוגי.

מארון פארחאת: ומה זה רווח פסיכולוגי לעניין, הביטחון העצמי שלו מתערער מכל הבחינות.

מארון פארחאת: ואז החרדה שלו עולה, וכאשר החרדה עולה זה משפיע גם כן על פריטים אחרים שהם אולי יכולים להיות מנוסחים נכון, מנוסחים טוב.

מארון פארחאת: אבל אי אפשר לאמוד את האפקטים ואת ההיבטים הפסיכולוגיים שתרגום נפול או לא הולם משפיע.

גילה פינקלשטיין: זה נכון, צריך תרגום מקצועי.

מארון פארחאת: המבחן הפסיכומטרי נעשה הרבה שנים, ויש פער של קרוב ל-1.5 סטיות תקן.

מארון פארחאת: אז בעצם כל המבדקים שעושים איתם, הולכים אחורה למערכת החינוך גם ביסודי, גם בחטיבת הביניים, וגם בתיכון.

מארון פארחאת: אומרים, מה אתם רוצים, הרי אותו פער קיים גם במבחנים, הרי גם אותה שיטת בחינה נעשית.

מארון פארחאת: אותה שיטת בחינה, שהמבחן נבנה בעברית, מתורגם לערבית, עושים לו התאמות, ואז כאילו מוציאים מוצר אימום.

מארון פארחאת: וכאשר מוציאים מוצר אימום אז יש בעיה כרונית.

מארון פארחאת: בעניין של חלופות, אני אציע חלופה לקבלה לאוניברסיטאות, שתעשה גם צדק חברתי לפי דעתי, וגם תעמוד במבחנים הסטטיסטיים והבדיקות של התוקף.

מארון פארחאת: יש מחקרים בעולם שעושים אותם על מה שנקרא תפיסת יכולת, ולא היכולת עצמה.

מארון פארחאת: מחקרים רבים מראים, שמה שמנבא הצלחה בלימודים, זה תפיסת יכולת ולא היכולת עצמה.

מארון פארחאת: אני יכול להביא ציטוטים רבים בנושא הזה.

מארון פארחאת: אי לכך, אם אנחנו נדבר על תפיסת יכולת, מאיפה האדם תופס את עצמו כבעל יכולת, מקבוצת הייחוס הקטנה ביותר שהוא נמצא בסביבה שלה.

מארון פארחאת: מה זה קבוצת הייחוס?

מארון פארחאת: אני שנמצא בפריפריה, ואני לומד בבית ספר מסויים, אם אני מצליח בבית הספר, אני תופס את עצמי כמצליח.

מארון פארחאת: הרי זה מה שינבא את ההצלחה שלי בעתיד.

מארון פארחאת: אם תעמיד אותי במבחן אחר, שכביכול הוא אובייקטיבי, הוא קודם כל מפלה אותי, כי הוא לא לוקח בחשבון את הרקע הסוציו-אקונומי שאני גדלתי ואיפה גדלתי.

מארון פארחאת: אי לכך התפיסה של העצמי נתפסת אך ורק על סמך קבוצת הייחוס.

מארון פארחאת: לכן ההצעה שלי, שביחד עם הנחת היסוד, שיש לה ביסוסים מחקריים, שתפיסת היכולת מנבאת הצלחה עתידית, זה לקבל מה שנקרא ממוצע רב שנתי מצטבר של מערכת התיכון.

מארון פארחאת: הרי לא צריך בחינה נוספת, בשביל מה אני צריך בגרות או משהו אחר.

מארון פארחאת: הרי התלמיד לומד גם בכיתה י', גם י"א וגם בכיתה י"ב.

מארון פארחאת: ואם הוא לומד מתמטיקה והוא מקבל 90 בכיתה י"א, הוא מקבל 90 בי"ב, הוא מקבל 90 גם ב-ט', בשביל מה אני צריך את מבחן הבגרות - - -

גילה פינקלשטיין: יש הבדלים גדולים מאוד בין בתי הספר.

מארון פארחאת: אם אנחנו נמצאים בוועדת החינוך, אז זאת השאלה.

גילה פינקלשטיין: אני מסכימה איתך לגבי התרגום, התרגום לא בסדר.

גילה פינקלשטיין: צריך לעשות תרגום יותר מקצועי.

מארון פארחאת: את נתפסת לקונספציה הלא נכונה.

מארון פארחאת: כאילו תרגום יותר נאות.

מארון פארחאת: אני לא מבקש תרגום לא נאות, אני מבקש בניית מבחן מלכתחילה בשפה הערבית.

מארון פארחאת: ואז ברגע שבונים מבחן מלכתחילה בשפה הערבית, בעצם לא תהיה השוואת הסקלה בין אוכלוסיות שונות, ואז היא תיבנה אך ורק על סמך האוכלוסייה הערבית, ואז הממוצעים השתוו.

מל פולישוק-בלוך: תודה רבה.

מארון פארחאת: עוד הצעה אחת בנושא של תנאי הגיל.

מל פולישוק-בלוך: נאמר לי שבוועדה הקודמת, ההחלטה האחרונה היתה להקפיא את המצרף לשנה.

מל פולישוק-בלוך: ולכן צריכים לקבל החלטה מה עושים הלאה, ולכן זימנו גם את הדיון.

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שאנחנו נצטרך לעשות הצבעה בעניין הזה.

מוחמד ברכה: המועצה להשכלה גבוהה היא גוף סטטוטורי שלא מקבל הוראות.

מוחמד ברכה: לכן ההחלטה היא חשובה, אבל ההחלטה היא בגדר המלצה.

מל פולישוק-בלוך: בסדר, זה לא משנה.

מל פולישוק-בלוך: גם ההחלטה הקודמת היתה - - -

מארון פארחאת: יותר ויותר באוניברסיטאות, ובמוסדות להשכלה גבוהה, מקבלים את חסם הגיל מה שנקרא.

מארון פארחאת: שבעצם סטודנטים לא יתקבלו למקצועות טיפוליים, כמו עבודה סוציאלית, קלינאי תקשורת, ריפוי בעיסוק, אלא מגיל 19, 20, 21.

מארון פארחאת: אני חושב שזה פוגע באוכלוסייה הערבית בצורה מאוד קשה, כי בחורה שמסיימת תיכון, מצופה ממנה מבחינה חברתית, אם היא רוצה להמשיך את הלימודים שלה, להמשיך ישר לאוניברסיטה.

מארון פארחאת: זה חוסם בעיקר בנות, וגם חוסם בנים.

מל פולישוק-בלוך: נתת לנו עוד סיבה למה צריך שירות לאומי לערבים.

מארון פארחאת: זה לא ממין העניין.

מארון פארחאת: אם הטענה שאין בשלות רגשית ונפשית, אני חושב שבשלות רגשית ונפשית גם כן נמצאת אצל צעיר יהודי שמשרת בצבא, נושא נשק.

מארון פארחאת: ומי שנושא נשק והוא בוגר נפשית, אז גם כן הוא יכול ללמוד מקצועות טיפוליים בגיל 18.

מארון פארחאת: אני מבקש שתהיה התייחסות לנושא של חסם הגיל.

מל פולישוק-בלוך: תודה רבה לך.

מל פולישוק-בלוך: רציתי להעיר שההצעה שלך לגבי שיקלול של מה שקורה בכל התיכון, אולי תביא להעלאת רמת הלימודים בתיכון, כל התיכון אני מתכוונת, ולא רק ללמוד לצורך הבגרות בסוף התיכון.

מל פולישוק-בלוך: יכול להיות שיש לזה השלכות נוספות, וזה יכול להיות אולי רעיון שכדאי לחשוב עליו מכל בחינה שהיא.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה רק לומר עוד משפט לפני שנעבור הלאה.

מל פולישוק-בלוך: לאדי קרן יש הטייה בבחינה הפסיכומטרית, ואין לי ספק שהיא לא מושלמת, רחוקה מלהיות מושלמת.

מל פולישוק-בלוך: בין היתר יש גם הטייה מגדרית, ואנחנו רואים שנשים לא מצליחות במיוחד במבחני המתמטיקה בפסיכומטרי, ושם מתחיל הפער הגדול בין נשים וגברים.

מל פולישוק-בלוך: ולכן נשים פחות מתקבלות לפקולטות מסויימות, יש פער.

מל פולישוק-בלוך: יולי, ראיתי מחקר שמראה שבחינות במתמטיקה, נשים מצליחות פחות מגברים, בחלק של המתמטיקה.

מל פולישוק-בלוך: זה בארץ בוודאי.

מל פולישוק-בלוך: במחקר שאני ראיתי,שהוצג לפנינו לא מזמן, גם פה בכנסת, ולפני כן בכנס באוניברסיטת תל אביב.

מל פולישוק-בלוך: הראו במפורש שחלק מהפערים מתחילים מכך שבמתמטיקה נשים מצליחות פחות מגברים, וזה מונע מהן להיכנס לפקולטות מסויימות.

מל פולישוק-בלוך: תבדוק גם כמה נשים יש בפקולטות מסויימות, תראה שהרבה פחות באופן משמעותי מגברים.

מל פולישוק-בלוך: זאת אומרת, זאת עוד סיבה לפער.

מל פולישוק-בלוך: אמרת שיש הטייה של שפה, של מגדר, של מיקום גיאוגרפי, מעמדות, אין ספק.

מל פולישוק-בלוך: לכן אני משוכנעת שצריכים לבחון שוב ושוב את המבחן הפסיכומטרי איך שהוא בנוי, גם זאת לא תורה מסיני.

מל פולישוק-בלוך: בני אדם עושים את זה, וצריכים לחשוב איזה פרמטרים מכניסים למבחן הזה, גם זה דבר שצריכים לדון בו, ולא להגיד זה יש, וזה צריך להימשך עד קץ החיים.

אדי קרן: רציתי להעיר כמה דברים על מה שנאמר כאן.

אדי קרן: לגבי ההערות של הפסיכומטרי, יואב בטוח יגיב.

אדי קרן: לגבי שתי ההערות של חבר הכנסת שריד, לגבי הטענה שהמצרף כביכול עוזר לערבים, אני לא יודעת למה נכנסו בכלל לכל הפערים העדתיים והלאומיים.

אדי קרן: אבל מה שבטוח שהוא הביא גם אוכלוסייה, לצורך העניין רמת אביב.

אדי קרן: מכיוון שציוני בגרות מושגים כמו שהזכירה חברת הכנסת פינקלשטיין, על ידי שיעורים פרטיים גם הם.

אדי קרן: אז למי שיש כסף, ולומד טוב ומשיג ציונים טובים בבגרות, בזכות הכסף לצורך העניין, גם הוא ייכנס לאוניברסיטה, ושיטת המצרף היטיבה גם עם אוכלוסייה כזאת מאוד.

אדי קרן: זאת אומרת, זה פיספס את האוכלוסייה שרצו להיטיב איתה.

יוסי שריד: איך את יודעת?

יוסי שריד: זו בסך הכל שנה אחת, אנשים אפילו עוד לא ידעו, זה עוד לא היה בתודעה.

אדי קרן: ראינו איזו אוכלוסייה נכנסה בזכות המצרף.

אדי קרן: העניין של ציוני בגרות גבוהים, הם לא פטנט של אף אוכלוסייה.

אדי קרן: מי שמצליח להשיג בחינות בגרות, לפעמים בעזרת שיעורים פרטיים, לפעמים לא בשיטה ישרה, זה לא משנה איך.

אדי קרן: זה עזר להם להיכנס, ולאו דווקא אוכלוסייה מסויימת.

אדי קרן: עוד הערה לחבר הכנסת שריד, יש גם פסיכומטרי, ויש גם בגרות, אז מה הרע, מה שטוב התקבל?

אדי קרן: הרע הוא לאלה שנידחים.

אדי קרן: אם נכנסת אוכלוסייה לא טובה, ובעלת סיכויים פחותים להצליח בלימודים, מישהו אחר משלם את המחיר.

אדי קרן: מי שמשלם את המחיר, זה לאו דווקא מרמת אביב, זה יכול להיות מאופקים.

אדי קרן: כי אם אחד נכנס, אחד יוצא.

אדי קרן: שני המקומות אז לא יעזור.

אדי קרן: אם רוצים לעשות טובה, ואומרים או זה או זה, אבל שוכחים את אלה שבסוף מפנים את מקומם.

אדי קרן: הערה שהיתה לגבי הגיל.

אדי קרן: שוב זה לא שייך לא לערבים ולא ליהודים, יש בנות דתיות יהודיות שלא הולכות לצבא, וגם הן רוצות להתקבל בגיל 18, גם הן לא יכולות להתקבל.

אדי קרן: אני מניחה שבדרך כלל הן עושות שירות לאומי, אבל זה לא משנה.

אדי קרן: תפקידנו לא לשמור לא על הצבא, ולא על השירות לאומי, אלא לקבל לפי הגדרות שקבעו החוגים מסיבות שלהם, אקדמיות או משהו אחר.

מל פולישוק-בלוך: את יכולה להגיד לי, הרי לא כל החוגים זה רפואה, שצריכים כל כך גבוה.

מל פולישוק-בלוך: אני שואלת לגבי תנאי קבלה, מה הסף של מדעי הרוח?

אדי קרן: למדעי הרוח אין שום בעיה להתקבל.

אדי קרן: דורשים או פסיכומטרי 450, או ממוצע בבגרות.

אדי קרן: אפשר להתקבל גם בלי פסיכומטרי במדעי הרוח.

מל פולישוק-בלוך: למשל ללמוד מוסיקה באוניברסיטה.

מל פולישוק-בלוך: מה הדרישה במוסיקה?

אדי קרן: או 400 או 450 פסיכומטרי, או ממוצע בגרות גבוה, ודורשים ידע במוסיקה.

מל פולישוק-בלוך: זאת אומרת, ידע במוסיקה, וכל אחד יכול.

אדי קרן: כמעט.

אדי קרן: צריך או ממוצע בגרות או פסיכומטרי.

מל פולישוק-בלוך: הוא יכול לא לעשות בכלל פסיכומטרי.

אדי קרן: אפשר לא לעשות פסיכומטרי, אם יש ממוצע בגרות מסויים.

אדי קרן: זאת אומרת, יש הרבה מאוד חוגים, כל אוניברסיטה זה אחרת, שעל פי ממוצע בגרות, אפילו ביולוגיה שזה לא משהו לא מבוקש כמו מדעי רוח, אם יש 108 ממוצע בגרות – אתם יודעים שזה עם תוספות, זה לא ממוצע אמיתי.

אדי קרן: זאת אומרת שיש שורה שלמה של חוגים שאפשר להתקבל אליהם, לא רפואה באמת, אבל גם חוגים, נקרא להם תחרותיים, שאפשר להתקבל אליהם על פי ממוצע בגרות גבוה, ללא פסיכומטרי.

מל פולישוק-בלוך: אם זה קיים, למה היה צריך את המצרף?

מל פולישוק-בלוך: אני לא כל כך קולטת את העניין.

אדי קרן: אני רוצה להגיד, שהאוניברסיטאות כן מחפשות, בניגוד למה שמצטייר שאפשר היה לקבל פה את הרושם, שרק את העשיריון העליון, מנסים ומחפשים כל הזמן דרכים, וזה שוב מתחבר למה שאתה אומר.

אדי קרן: למשל השנה הזאת כבר התקבלו בשיטה נסיונית מאוד מעניינת, שהתחילה הפקולטה למשפטים, בשנה הקרובה נרחיב אותה.

אדי קרן: קיבלו ממשרד החינוך רשימה של 30 בתי ספר מאזורי מצוקה, אני לא יודעת אם לקרוא להם מצוקה, פריפרים, גם יהודים, גם ערבים.

אדי קרן: ביקשו את ה-5% העליונים מכל מחזור, מכל בית ספר, בדיוק מה שאמרת, אני חושבת.

אדי קרן: זאת אומרת, בלי פסיכומטרי בכלל.

אדי קרן: הציעו לבחורה הזאת, להתקבל למשפטים בלי בחינות פסיכומטריות בכלל.

אדי קרן: אבל היתרונות של כל השיטות האלה – העדפה מתקנת, אנחנו ממקדים את הטיפול בדיוק באוכלוסייה הנכונה, ולא מצרף שתופס את מי שבמקרה או שלא במקרה השיג ממוצע גבוה.

יוסי שריד: כמה סטודנטים התקבלו על פי המצרף לרפואה?

גילה פינקלשטיין: הרבה מאוד.

גילה פינקלשטיין: והם גם תלמידים טובים מאוד.

גילה פינקלשטיין: במקרה הבן שלי בשנה שנייה, למד שנתיים, הם מהמצרף.

גילה פינקלשטיין: היום הם בשנה ב', והם תלמידים טובים ומוכשרים.

גילה פינקלשטיין: במקרה שאלת על רפואה, והיות ובני לומד רפואה, אני יודעת.

יוסי שריד: הוא התקבל על פי המצרף?

גילה פינקלשטיין: הבן שלי לא התקבל לפי פסיכומטרי.

גילה פינקלשטיין: אבל אני יודעת שיש בכיתתו תלמידים מצטיינים שהם רפואנים.

אדי קרן: אני שוב אומרת, לפי מצרף זה יכול להיות מרמת אביב ג'.

אדי קרן: אני מנסה להסביר, שהמצרף לא ממקד את הטיפול באוכלוסייה שבגללה רצית להגיש את הצעת החוק.

יוסי שריד: גם כשלוקחים תרופה דרך הפה, אז היא לא מתמקדת אך ורק באיבר, אבל היא מרפאה גם את האיבר הזה.

אדי קרן: אבל בינתיים - - - אנשים אחרים.

מל פולישוק-בלוך: היא יכולה גם להזיק.

מל פולישוק-בלוך: דווקא תרופה זה לא דוגמה טובה.

מל פולישוק-בלוך: תרופה יכולה להזיק גם לדברים אחרים.

יוסי שריד: אני בכל זאת שואל, יש לכם התפלגות לאן התקבלו התלמידים שנכנסו בלי המצרף?

אדי קרן: יש, אבל לא הבאנו.

יוסי שריד: זה מאוד מעניין, כי אני משער, אני לא יודע אם זה נכון, אשמח לקבל.

יוסי שריד: אני משער שבלאו הכי הם לא יתקבלו לשום חוג שמחייב תנאי - - -

דלית ארבל: ברפואה עד 15, עד כמה שאני זוכרת.

מל פולישוק-בלוך: בכל האוניברסיטאות?

דלית ארבל: לא, אנחנו מדברים על אוניברסיטת תל-אביב.

יוסי שריד: הייתי מאוד שמח אם תשלחו במכתב, לאן התקבלו אלה שהתקבלו על פי המצרף.

אדי קרן: לגבי הגיל, בחוגים מסויימים שהם טיפוליים במהותם, דורשים גיל 19, או 20, 21 לא שמעתי שיש, וכל אחד עושה מה שהוא עושה בדרך.

אדי קרן: אחד הולך לצבא, שני לשירות לאומי.

אדי קרן: זה לא העניין שלנו.

מל פולישוק-בלוך: אפשר גם ללכת לעבוד, לחסוך כסף כדי ללמוד.

אדי קרן: אנחנו לא מתערבים בעניין הזה.

אדי קרן: בקשר למה שחברת הכנסת פינקלשטיין אמרה, כן הולך להיות כיוון של לאפשר מועד אחד כן, ומועד אחד לא.

אדי קרן: זה כיוון שכנראה ייכנס בקרוב.

יואב כהן: רציתי להגיב לגבי הדברים שנאמרו פה על המבחן הפסיכומטרי, לא לגבי המצרף.

יואב כהן: ראשית, נכון הציטוט בדבר הפער בין הציבור הערבי לבין הציבור היהודי מבחינה פסיכומטרית הוא נכון, הוא קרוב לתקן, תקן וחצי.

יואב כהן: מארון פארחאת ואני נמצאים בקשרים כבר שנים רבות, בעיקר בימי העיון של העמותה שלו.

יואב כהן: אני שומע את הדברים.

יואב כהן: אגב, אם יש הערות לגבי הבחינה הפסיכומטרית אנחנו תמיד מוכנים לשמוע אותם.

יואב כהן: לגבי צוות המתרגמים, כותבי הבחינה בערבית הם אנשים ששפת אמם היא ערבית, כולם בעלי תארים אקדמיים גבוהים.

יואב כהן: הערבית שלהם מצויינת.

יואב כהן: יחד עם זאת, כמובן שנשמח לשמוע תמיד הערות.

יואב כהן: טעויות, אין טעויות, לא ידוע לי על טעויות.

יואב כהן: אנחנו בודקים כל בחינה.

יואב כהן: עד היום חיברנו כ-100 נוסחי בחינה בערבית.

יואב כהן: בכל בחינה כזאת יש 150 שאלות, תעשו את החשבון 15 אלף השאלות שהועברו בבחינה הפסיכומטרית, אני חושב שאת השגיאות אפשר לספור על אצבעות יד אחת.

יואב כהן: לגבי כתיבה בערבית במקור.

יואב כהן: חלק מהפריטים בבחינה הפסיכומטרית בערבית נכתבים במקור בערבית, ואינם מתורגמים.

יואב כהן: יחד עם זאת, אי אפשר להאשים את התרגום או את ההתאמה מעברית לערבית בכל התחלואים, מכיוון שעובדה גם במבחנים באנגלית, זה לא שאין לזה סיבות טובות במערכת החינוך שקדמה לפני שאנשים ניגשו לבחינה הפסיכומטרית, יש הבדל גדול גם במבחנים באנגלית, וגם במבחנים במתמטיקה, כך שלא הכל עומד על תרגום.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו נבקש לתרגם גם את האנגלית.

גילה פינקלשטיין: יש תלונות על התרגום בכלל, לכל השפות.

יואב כהן: כמו שנאמר, אתה מוצא את זה גם במחקרים הבינלאומיים, אתה מוצא את זה גם במחקרי המצער.

יואב כהן: לצערנו זה המצב.

יואב כהן: אני בין אלה שישמחו אם הפער הזה ייעלם.

יואב כהן: לגבי הבחינה הפסיכומטרית, הטיב שלה, ההתאמה שלה למה שהיא עושה, להגיד שזה הדבר האולטימטיבי, אני ודאי לא אגיד.

יואב כהן: אבל היא בחינה טובה מאוד, אנחנו עומדים על כך שישתמשו תמיד יחד עם קריטריונים נוספים.

יואב כהן: היא לא יכולה לעמוד לבדה.

יואב כהן: לכן התוצאות של הבגרות עם הבחינה הפסיכומטרית הן מאוד חשובות.

יואב כהן: הצירוף הזה אגב, לגבי הפער בין בנים לבנות בכניסה לאוניברסיטה, מבטל את ההבדלים בין בנים לבנות.

יואב כהן: יש יתרון לבנות בבחינות הבגרות, יש יתרון לבנים בבחינה הפסיכומטרית עד כמה שאפשר לבדוק את זה.

יואב כהן: השימוש בשני הדברים יחד מבטל את ההבדלים האלה, ויוצר כלי מאוד הוגן כלפי שני המינים.

מל פולישוק-בלוך: יש לי שאלה.

מל פולישוק-בלוך: לגבי ליקויי למידה.

מל פולישוק-בלוך: יש הצעת חוק השבוע, אני לא יודעת אם היא עלתה אתמול, או תעלה ביום רביעי, לחייב את האוניברסיטאות, כמו שיש בבתי הספר, להכניס את הפרמטר של ליקויי למידה, לתת הקלות או כאלה ואחרות.

יואב כהן: אתייחס לזה בשתי רמות.

יואב כהן: לאחת מהן אני יכול להתייחס ישירות.

יואב כהן: לגבי הבחינות הפסיכומטריות, יש לנו קבוצה ומחלקה שלמה שמטפלת בכל הדרישות לבחינות בתנאים מותאמים, זה כולל ליקויי למידה, זה כולל מוגבלויות מסוגים שונים.

יואב כהן: מדי שנה יש בין 1,000 ל-2,000 בקשות לבחינה לתנאים מוקדמים, חלקן מאושרות, חלקן לא.

יואב כהן: באשר לאוניברסיטאות, אני מבין שיש יוזמה מאוד רצינית בוועדה לתכנון ולתקצוב.

יואב כהן: יש ועדה שיושבת על העניין.

יואב כהן: מרכז הוועדה נמצא כאן, אולי יוכל להעביר יותר פרטים על מה שנעשה באוניברסיטאות.

יוסי שריד: לצערי לא הייתי כאן כאשר נאמרו הדברים, על התרגום ועל רמתם של התרגומים.

יוסי שריד: אין לי כמובן מושג, אני מניח שיכולים לקרות ליקויים.

יוסי שריד: הוא היה בעצם הטיעון העיקרי כנגד הפסיכומטרי, כאשר מדובר באוכלוסייה של תלמידים ערבים, אבל לא רק.

יוסי שריד: לא אם התרגומים יותר או פחות מוצלחים, אלא האם אין הטיה תרבותית מובנית בתוך המבחן.

יוסי שריד: זה לא עניין של תרגומים.

יוסי שריד: אפשר גם לתרגם מתמטיקה.

יואב כהן: התרבות מהבחינה הפסיכומטרית היא התרבות האקדמית.

יואב כהן: אם מישהו מתכוון לתרבות לזה שמופיעים שם התייחסות למוסיקה קלאסית, סרטים מערביים, ספרות מערבית, הדברים האלה לא קיימים.

יואב כהן: מה שקיים אולי בבחינה הפסיכומטרית, וזאת אולי התרבות של הבחינה הפסיכומטרית, זאת חשיבה לוגית מכוונת כפי שמקובל בקריאת טקסטים ברמה אקדמית גבוהה כפי שמקובל באקדמיה.

מל פולישוק-בלוך: תודה.

מל פולישוק-בלוך: אתה רוצה לומר עוד משהו שמתייחס למה שנאמר קודם?

משה אהרוני: כן, בנושא של הצעת חוק סטודנטים ובעיות למידה.

משה אהרוני: הוועדה לאיבחון ותיקצוב החל מתש"ס מקציבה מדי שנה ארבע מיליון שקלים לנושא, שמחולקים בין המוסדות להשכלה גבוהה.

משה אהרוני: יש לנו ועדת היגוי שהוציאה הנחיות וכו'.

משה אהרוני: כמעט בכל מוסד להשכלה גבוהה, הוקמה יחידה לטיפול בתמיכה לסטודנטים כאלה.

משה אהרוני: הם מקבלים התאמות, בעיקר תוספות זמן לבחינות.

משה אהרוני: לפעמים בחינה בעל-פה, שימוש במכשירים שמעבירים טקסטים.

משה אהרוני: אנחנו עוקבים אחרי הנושא הזה, אם בתש"ס הוכרו על ידי המוסדות להשכלה גבוהה כ-3,000 סטודנטים כאלה, בתשס"ד למעלה מ-8,000.

משה אהרוני: העלייה הגדולה היא בעיקר בעקבות העלייה במודעות לנושא גם בקרב הסגל האקדמי, גם בקרב הסטודנטים שבעבר התביישו אפילו להצהיר על כך שהם דיסלקטים, והיום הם הולכים לדרוש את הזכויות שלהם.

משה אהרוני: יש אפילו תופעה של מתחזים, בשביל לקבל תוספות.

משה אהרוני: בשורה התחתונה הנושא הזה מקבל טיפול הולם.

מל פולישוק-בלוך: לא צריכים חוק בשביל זה, אתה אומר.

משה אהרוני: בוודאי שלא.

מל פולישוק-בלוך: תודה רבה.

יולי תמיר: אני אוכל להגיד שאני חצוייה בעניין הזה.

יולי תמיר: אני לא מבינה את הנתונים.

יולי תמיר: הסתכלתי על הנתונים האלה הרבה פעמים, יש לי כמה שאלות בעניין הזה.

יולי תמיר: הטענה העיקרית היא הטענה של העתקות.

יולי תמיר: בפסיכומטרי שומרים טוב, ובבגרות לא שומרים טוב.

יולי תמיר: אם זאת טענה רצינית, הדבר הכי פשוט הוא שישמרו טוב בבגרות.

יולי תמיר: שיחליט משרד החינוך, שהוא מגביר את השמירה בבחינות הבגרות.

יוסי שריד: יש הגזמה פראית בעניין הזה.

יולי תמיר: לא מקובל עלי כגישה.

יולי תמיר: יש בעיה?

יולי תמיר: פותרים בעיה אחת על ידי זה שמטפלים בדבר אחר.

יולי תמיר: יש בעיה של העתקות, צריך לטפל בבעיית העתקות.

יולי תמיר: אין בעיה של העתקות, אז הטיעון הזה לא יכול להיות, הוא כל הזמן מרחף פה בשטח.

יולי תמיר: אז יש בעיה שצריך לטפל בה עכשיו ולא פה, כי זה לא נראה לי הגיוני.

מל פולישוק-בלוך: אותו דבר את יכולה להגיד לגבי הפערים.

מל פולישוק-בלוך: בעיה שנוצרת במקום אחר, צריך לטפל בה שם.

יולי תמיר: הטיפול בבעיית העתקות, והטיפול בעיית הפערים הם מסוגים שונים.

יולי תמיר: אפשר לפתור את בעיית ההעתקות באופן אחר, אבל היא לא יכולה לרחף על כל הדיון של הקבלה באופן כללי.

יולי תמיר: מה מוזר לי?

יולי תמיר: מוזר לי מאוד שאם המצרף שלוקח דווקא את הנקודות החלשות, נוריד לרגע את שאלת העתקות, אנגלית ומתמטיקה, ושפת אם, לא מנבא יכולות.

יולי תמיר: באופן אינטואטיבי, תמיד חשבתי, אולי טעיתי אז אני רוצה להבין למה טעיתי.

יולי תמיר: אני רוצה להבין על מה אתם מדברים שאנגלית חיונית ללימודים אקדמיים, שמתמטיקה או חשיבה מתמטית, לא פתרון תרגילים, חיונית.

יולי תמיר: לכאורה, דרך אגב, אני מוכנה להגיד שאני התנגדתי למצרף כשיוסי העלה את זה מהסיבה ההפוכה, כי חשבתי שהוא יפלה את הפריפריה.

יולי תמיר: הסתכלתי על הקורלציה בין ציוני בגרות לחמש יחידות מתמטיקה ואנגלית, לבין המיקום הגיאוגרפי של אנשים, וראיתי שהיחס הוא נורא ואיום.

יולי תמיר: אמרתי ליוסי, זה רק יחליש את הפריפריות.

יולי תמיר: עכשיו נתקבל נתון אחר.

יולי תמיר: אני אומרת לכם, חברים, אני לא מבינה את הנתונים.

יולי תמיר: אני לא מצליחה להבין למה זה לא עובד.

יולי תמיר: אני שואל את זה לא כשאלה קנטרנית.

יולי תמיר: אני לא מבינה למה צירוף של מתמטיקה, אנגלית ושפת אם - - -

דוד חן: זה רק אחד, היו שני סוגי מקצועות.

יולי תמיר: יכול להיות, אני לא מצליחה להבין למה זה מנבא פחות.

יולי תמיר: השאלה השנייה שיש לי היא על פילוח החוגים.

יולי תמיר: האם זו שאלה שהולכת לאורך נתיב למידה אחד.

יולי תמיר: זה מאופיין על ידי רפואה, רוקחות, אני יודעת לאן נכנסו בזכות המצרף.

יולי תמיר: כי במדעי הרוח כבר מזמן אין פסיכומטרי, ואנשים נכנסים, ושם טוענים כל הזמן.

יולי תמיר: ישבתי בוועדת קבלה אצלנו בפקולטה, אמרו שאין הבדל.

יולי תמיר: אין הבדל אם מתקבלים עם פסיכומטרי או בלי פסיכומטרי לגבי התוצאות של התלמידים.

יולי תמיר: כשאומרים לי שלגבי המצרף יש כזה הבדל בולט, זה הבדל מאוד בולט לפי מה שאתם ציינתם, אז זה נראה לי מוזר.

יולי תמיר: בקיצור, אני לא מבינה את הנתונים, אין לי דעה על התוצאה.

דלית ארבל: אני מאוניברסיטת תל אביב.

דלית ארבל: אחת מהבעיות הן שמתמטיקה, אנגלית, ומרכיב נוסף העברית, שנכנס למצרף קיים במילא בבחינת הבגרות, ואז הוא לא מוסיף הרבה.

דלית ארבל: היתרון בפסיכומטרי, שהוא גורם שונה, הוא שהקורלציה בינו לבין הבגרות היא יותר נמוכה, ואז ההוספה שלו על בחינות הבגרות - - -

יולי תמיר: מה קורה באמת?

יולי תמיר: אני לא מצליחה להבין.

דלית ארבל: אני לא יודעת אם יש טעם להיכנס פה לפרטים.

יולי תמיר: אם רוצים שהוועדה תקבל החלטה, היא לא יכולה לקבל את זה על סמך - - - אני מתנגדת באופן מסורתי לזה שהכנסת תקבל החלטות לגבי האוניברסיטאות, אז ממילא אני לא רוצה שנצביע פה.

יולי תמיר: אבל אני אשמח לשבת איתכם פעם, אני מוכרחה להבין את זה.

יולי תמיר: אני לא מבינה איך זה עובד.

יולי תמיר: דבר נוסף שלפי דעתי חייב להיות, וזאת ההצעה היחידה שהייתי מצביעה עליה פה, שאם מסתמכים על פסיכומטרי, צריך לעשות פסיכומטרי במסגרת התיכון.

יולי תמיר: יעשו פסיכומטרי במסגרת התיכון בשמינית או בשביעית, כל הילדים יגמרו עם כל בתי הספר הפרטיים, יעשו את זה בצורה מסודרת.

יולי תמיר: כל ילד יקבל לצד תעודת הבגרות שלו, גם את הפסיכומטרי במסגרת בית הספר.

יולי תמיר: לפחות את הפער הזה של השוק הפרוע של הוראת הפסיכומטרי נצמצם.

יולי תמיר: אבל נשארתי בלי תשובה.

מארון פארחאת: לגבי התשובה.

מארון פארחאת: הרי מה אתם מצפים?

מארון פארחאת: בפקולטה לרפואה איזה ציון ינבא יותר, הפסיכומטרי או הבגרות.

מארון פארחאת: אתם תקבלו שם בגרות, הוא מנבא יותר טוב.

מארון פארחאת: למה?

מארון פארחאת: כי מי שמתקבל, אלה הם ציונים גבוהים בפסיכומטרי, אז אין שונות.

מארון פארחאת: זה משחק סטטיסטי.

מארון פארחאת: אין שונות, השונות נמצאת בבגרות.

דלית ארבל: ברפואה יש שונות נמוכה משניהם.

דלית ארבל: אבל יש שיטות שזה כן.

מארון פארחאת: באוניברסיטה בנגב תשאלי מה התוצאות.

מארון פארחאת: אי אפשר להתווכח עם נתונים, כי הנתונים ברשותכם.

מל פולישוק-בלוך: תודה רבה לכם.

מוחמד ברכה: אני לא חושב שאפשר לנתק את הסוגייה שאנחנו דנים בה, הנושא של תנאי הקבלה לאוניברסיטאות, מהצעתו של נשיא האוניברסיטה העברית, אני חושב שהדברים מתקשרים.

מוחמד ברכה: יש כמה אנשים בצמרת מהצד האקדמי, שעטו על זה כעוטים על שלל רב.

מוחמד ברכה: זה משקף גישה והתייחסות להשכלה הגבוהה, למי צריך לפתוח את השערים, ומי יכול לחכות ליד השער.

מוחמד ברכה: אני גם חושב שכל הדיון בנושא, תנאי הקבלה לאוניברסיטאות, הוא לא רק דיון על בחינות פסיכומטריות ותנאי קבלה אקדמיים כביכול, או באמת.

מוחמד ברכה: אלא גם כל ההתייחסות להשכלה הגבוהה כמרכיב חשוב בקיומה של שיוויוניות חברתית.

מוחמד ברכה: לא מזמן שרת החינוך קבעה ועדה, כדי לדון מחדש בוינוגרד.

מוחמד ברכה: אחד הדברים שדובר שם, כאילו שאחת המגמות היא לבחון את האפשרות של שכר לימוד מדורג או דיפרנציאלי.

מוחמד ברכה: בזמנו עוד כשהייתי סטודנט בתחילת שנות ה-80, 1981, סגן השר משה קצב שהוא היום נשיא המדינה, הציע הצעה ששכר הלימוד יהיה - - -

מל פולישוק-בלוך: יש לנו עוד מעט דיון על הנושא הזה.

מוחמד ברכה: הוא רצה לבסס את זה על שירות צבאי, ובזמנו הצענו שכר לימוד דיפרנציאלי.

מוחמד ברכה: אני חושב שזה דבר שמתבקש בכל הגישה לחינוך הגבוה.

מוחמד ברכה: אבל זה גם בא לידי ביטוי באותם תנאים, תנאי הסף לקבלה לאוניברסיטאות, במובן הזה שהבחינות הפסיכומטריות, וכל מה שנדרש להתקבל לאוניברסיטה הם דברים שבאים כדי להיטיב, כאקט של תוצאה, אני מניח שבחוגים מסויים זה אכן מכוון.

מוחמד ברכה: ביולי 2002 יזמתי דיון בוועדה הזאת כאשר עמד בראשה זבולון אורלב.

מוחמד ברכה: אחרי שהתפרסם הדו"ח של פרופ' מגד' אל-חאג' שעמד בראש ועדה מטעם הות"ת כדי לבחון את כל הנושא הזה של תנאי קבלה לאוניברסיטאות.

מוחמד ברכה: אנחנו דנים עכשיו, כאילו שעכשיו אנחנו ממציאים את הגלגל.

מוחמד ברכה: היו דברים, היו מסקנות, יש דו"ח מאוד רציני, מאוד ממצה, שהוועדה הזאת ישבה על המדוכה במשך חודשים רבים.

מוחמד ברכה: בזמנו החלטנו בוועדת החינוך לקיים מעקב אחרי יישום דברים.

מוחמד ברכה: אז ראש הות"ת פרופ' נחמיה לב-ציון היה נוכח כאן, והחלטנו בזמנו לקיים מעקב אחרי היישום ואחרי הדו"ח הזה.

מוחמד ברכה: שם שום דבר לא התבצע.

מוחמד ברכה: במהלך הדיון הזה, כדאי להידרש לנושא הזה עוד פעם, לא צריך עכשיו להמציא את הכל מחדש.

מוחמד ברכה: שנה לאחר מכן היה נושא המצרף.

מוחמד ברכה: אני יכול לומר שיש לי כל מיני שאלות ותהיות לגבי מידת השיקול של המצרף על יכולות תלמידים וסטודנטים.

מוחמד ברכה: אני תוהה על בייגה שוחט, עכשיו הוא לא נמצא, שהוא מגונן על ראשי האוניברסיטאות בצורה אוטומטית, על אף שאני לא חושב שאותו דו"ח שהתפרסם ב"הארץ" ויצא מתוך המועצה להשכלה גבוהה, על שיקולים פסולים בביטול המצרף.

מוחמד ברכה: הדברים האלה נאמרו בישיבה.

מוחמד ברכה: כשאנחנו חוזרים על זה, אנחנו לא ממציאים את זה היום וכאן.

מוחמד ברכה: יש מבחן כדי לבחון את הדברים.

מוחמד ברכה: בסופו של דבר, גם הקבלה על בסיס המצרף, היא כפופה לאותן אמות מידה אקדמאיות.

מוחמד ברכה: בסופו של דבר התלמיד שנכנס על בסיס המצרף באוניברסיטה, הוא נבחר כמו כל התלמידים.

מוחמד ברכה: הוא יכול להיכשל, יכול להצליח.

מוחמד ברכה: אבל זה היה מין שער, מין אפשרות, מין מדרגה, כדי לאפשר לאנשים מסויימים להשתלב בחיים האקדמיים.

מוחמד ברכה: מי שהיה יודע על עצמו שהוא לא יכול לעמוד במטרות האקדמאיות, אז הוא ישלם את המחיר, הוא ינשור.

מוחמד ברכה: אני חושב שרק בשביל ה-13% שאני מדבר עליהם שנמצאים בדו"ח הזה, שדיבר עליהם יוסי שריד, כדאי לפתוח את השערים בשביל האנשים האלה.

מוחמד ברכה: היום לבוא ולקבע מסגרות ישנות חשובות, אני לא אומר לשים איקס עליהם.

מוחמד ברכה: בזמנו תמכתי בהצעת החוק של שריד כדי לבטל את הפסיכומטרי.

מוחמד ברכה: אחר כך באו ואמרו שאפשר גם כך וגם כך, ואחר כך הוסיפו את המצרף.

מוחמד ברכה: עכשיו לא כך, ולא כך, ולא כך.

מוחמד ברכה: זה יוצר מצב שההשכלה הגבוהה תהיה נחלתן של שכבות חברתיות מאוד מסויימות, תגידו כן, תגידו לא.

מוחמד ברכה: אם נצרף את הנושא הכלכלי-חברתי, ואם לצרף את נשיא האוניברסיטה העברית, ולצרף את מה שקורה בפועל, אנחנו בעצם פותחים את השער פתח דק מאוד שם יכולים להסתנן רק שיכבה מסויימת של אנשים ושל סטודנטים.

מוחמד ברכה: אני מקבל את מה שאמרה יולי תמיר, אמרתי גם את זה ביותר מלחישה ליושבת ראש הוועדה.

מוחמד ברכה: ועדת החינוך והמימסד הפוליטי, אסור לו לכפות פרמטרים וקריטריונים על החיים האקדמאיים, זה מקובל עליי.

מוחמד ברכה: אני חושב שצריך לשמור על העצמאות של המימסד האקדמי.

מוחמד ברכה: אבל המימסד האקדמי צריך לבוא בידיים נקיות, זאת אומרת במגמה שהוא אמור לפתוח שערים לכלל האוכלוסייה ולתת להם הזדמנות.

מוחמד ברכה: לא שהאנשים על פי מקום לידתם, הם יודעים שהאפשרות להגיע היא כמעט אפסית.

מל פולישוק-בלוך: תודה רבה.

מל פולישוק-בלוך: ברוח זאת אני רשמתי גם את הסיכום, אני מקווה שיהיה מקובל עליך.

2411: אני אומר כמה מלים, גם מטעם משרד החינוך וגם מהניסיון שלי באוניברסיטה.

2411: אנחנו עושים כל מאמץ כדי לצמצם את הפערים ולהביא לידי כך, שההצטיינות או המצויינות לא יהיו מנותקות מצמצום הפערים.

2411: אני מסכים שיש גם העלאת החלשים יותר, וגם העלאת הטובים יותר, אני לא רואה סתירה בין הדברים.

2411: אני חושב שזה באמת נסיון - - -

מוחמד ברכה: אם דרך המצרף נכנס מישהו מרמת אביב ג', מה הבעיה?

2411: אני חושב שזה נסיון מלאכותי ליצור סתירה בין שני הדברים, אני מסכים עם הטענה הזאת.

2411: נעשה כל מאמץ כן לצמצם.

2411: אני חושב שככל שאנחנו נצליח יותר בהישגים, אנחנו גם כן נראה שהפערים בחינוך לפחות יילכו והצטמצמו, זה דבר שקשור לעניין הזה.

2411: לגבי ההשכלה הגבוהה בכלל.

2411: את זה לא שמעתי, ואני חושב ששווה בדיקה.

2411: צריך להפריד בין האוניברסיטאות לבין המכללות להשכלה גבוהה, מפני שיש מכללות רבות.

2411: נדמה לי לפני שנתיים, זאת היתה השנה הראשונה שיש רוב למתקבלים בשנה א' למכללות לפני האוניברסיטאות.

2411: יכול להיות שאוניברסיטאות צריכות לשמור על הנושא המחקרי ועל הרמה הגבוהה, ושם באמת יש מצויינות אקדמית, בודקים ובוחנים את הדבר, על בסיס אלמנטים אקדמיים בלבד, ולא כל כך חברתיים.

2411: במכללות האקדמיות, אני חושב ששם המקום לנסות וליצור את השיוויון ואת מה שאת קראת, אקדמיזציה או השכלה גבוהה להמונים.

2411: אני מדבר על המכללות המתוקצבות, לא הפרטיות.

2411: יש מספיק מקום, אנחנו במצב אבסורדי שיש יותר מקום בהשכלה גבוהה, מאשר בוגרי תיכון או בוגרי בגרות.

יוסי שריד: מסוכן מה שאתה מציע.

יוסי שריד: אתה מדביק להם תווית.

2411: בוגר מינהל עסקים במכללה למינהל, הוא מבוקש יותר בשוק העבודה.

יוסי שריד: לא בהכרח.

פאדי אבו יונס: אני יושב ראש ההתאחדות הארצית לסטודנטים ערביים.

פאדי אבו יונס: בהקשר למצרף, אני חושב שזה לא אינדיקציה.

פאדי אבו יונס: בשנה א' במיוחד סטודנטים ערבים, ששפת האם זה ערבית, מאוד קשה להם כאשר הם נכנסים לאוניברסיטה.

אדי קרן: לא רק ערבים נכנסים למצרף.

פאדי אבו יונס: אני מדבר על שפה, של הסתגלות.

מוחמד ברכה: בדברים שלך היה מן התגוננות, במובן הזה כאילו שזה לא מופנה נגד ערבים.

מוחמד ברכה: זו לא השאלה.

מוחמד ברכה: אם יש קושי גם לבנות חרדיות, אני גם רוצה לפתור את הקושי הזה.

מוחמד ברכה: המגמה שלנו לפתור חסמים, ולא לקדם דווקא מסלול מיוחד.

אדי קרן: השאלה היא אם זו הדרך.

פאדי אבו יונס: המצב הסוציו-אקונומי גם כן משפיע, גם מהעדר הכוון מקצועי, זה מאוד מקשה.

פאדי אבו יונס: למה דווקא בשנה הזאת בחלק מהפקולטות היוקרתיות, הקשיחו תנאי מעבר משנה א' לשנה ב'.

פאדי אבו יונס: זה היה באוניברסיטת ירושלים, בפקולטה לרפואה, לרוקחות, וגם כן בסיעוד, וגם כן בחלק מהאוניברסיטאות האחרות.

פאדי אבו יונס: אני רוצה לדבר על תנאי הקבלה בהקשר למכללות.

פאדי אבו יונס: על מנת להתקבל לוינגיט, למה אותו אדם שעשה מבחן פסיכומטרי בערבית, באותו זמן הוא צריך לעשות מבחן סף בעברית – מבחן ידע בעברית?

גילה פינקלשטיין: ודאי שעושים בעברית בכל המקומות.

גילה פינקלשטיין: אתה צריך לקבל פטור.

מל פולישוק-בלוך: אותו מורה לספורט צריך ללמד בכל מקום.

פאדי אבו יונס: כשאנחנו עושים מבחן פסיכומטרי, אנחנו עושים גם כן מבחן ידע בעברית.

פאדי אבו יונס: כשעושים בערבית, עושים גם כן מבחן ידע בעברית.

פאדי אבו יונס: למה שמים עוד מחסום?

פאדי אבו יונס: זאת השאלה.

פאדי אבו יונס: על מנת להתקבל לאנגלית באורנים, זה אותו דבר.

פאדי אבו יונס: ביקשו גם כן בשפה העברית, עושים מבחן פסיכומטרי, ובאותו זמן עושים בחינה וידע בעברית.

פאדי אבו יונס: למה מבקשים מאיתנו גם כן עוד פעם להיבחן בידע בעברית.

פאדי אבו יונס: על מנת להתקבל לפקולטה לאומנות בבית ברל, למה אני צריך לעשות שירות צבאי?

פאדי אבו יונס: מה הקשר בין שירות צבאי לבין להתקבל לפקולטה לאמנות?

מוחמד ברכה: אומנות הלחימה.

פאדי אבו יונס: ההבדלים בין האוניברסיטאות בהקשר של תנאי גיל הם שונים גם כן, למה עושים את זה?

פאדי אבו יונס: משקל מיוחד לשלוש, בפקולטות שקוראים להן יוקרתיות.

פאדי אבו יונס: למה?

דלית ארבל: אצלנו הכל 50%.

פאדי אבו יונס: באוניברסיטת חיפה, גם בירושלים, זה אחד לשלוש.

פאדי אבו יונס: במשפטים, ברפואה.

מל פולישוק-בלוך: מה אחד לשלוש, אני לא מבינה.

פאדי אבו יונס: הבגרות אחד, כאילו 75% מהמשקל מול הפסיכומטרי.

פאדי אבו יונס: זה עוד דבר שמקשה עלינו.

פאדי אבו יונס: באוניברסיטאות מדברים על זה שהם לא באים נגד אוכלוסייה מסויימת.

פאדי אבו יונס: זה לא קשור לתנאי הקבלה לאוניברסיטה, אבל זה גם מראה על הפנים של האוניברסיטאות.

פאדי אבו יונס: כתנאי קבלה למעונות הסטודנטים צריך שיהיה גם שם תנאי שירות צבאי.

פאדי אבו יונס: אני חושב שזה מספק.

פאדי אבו יונס: בחיפה עשרים וחמש נקודות, מתוך חמישים ושמונה נקודות.

פאדי אבו יונס: על מנת להתקבל למעונות זה עשרים וחמש נקודות.

מל פולישוק-בלוך: מעונות זה משהו אחר.

פאדי אבו יונס: זה מראה על מדיניות של אוניברסיטה.

מל פולישוק-בלוך: זה לא מראה כלום.

מל פולישוק-בלוך: אתה מטעה אותנו.

פאדי אבו יונס: אם אני לא אתקבל למעונות אז זה קשה לי.

פאדי אבו יונס: אם יש לי שעתיים, אני מפסיד שעתיים כשאני הולך הביתה.

יוסי שריד: למה זה משהו אחר, זה בדיוק אותו דבר.

מל פולישוק-בלוך: כי זה לא תנאי קבלה לאוניברסיטאות.

יוסי שריד: בהחלט כן.

מוחמד ברכה: זה חלק מהמטלות שהוא צריך לעמוד בהן.

פאדי אבו יונס: אני מציע לאמץ שיטת המכסות על פי מעמד סוציו-אקונומי, ואחוז המתקבלים יהיה על פי אחוז באוכלוסייה.

מל פולישוק-בלוך: אתה מזכיר לנו את היהודים ברוסיה ובפולניה.

פאדי אבו יונס: יתקבלו אך ורק אותם אחוזים גבוהים והישגיהם הלימודיים, עם בגרות או מצרף או פסיכומטרי, או כל מבחן אחר.

מוחמד ברכה: אני לא מקבל את ההצעה האחרונה.

מל פולישוק-בלוך: מה ב"בית ברל", אין תנאי כזה?

אורי מבית ברל: לא שמעתי לגבי האמנות והצבא יחד.

זאב סילס: יושב ראש ארגון סטודנטים הארצי.

זאב סילס: אף אחד לא שולל את הפסיכומטרי, ואנשים מגוננים על הפסיכומטרי כאילו מישהו בא לתקוף אותו.

זאב סילס: אף אחד לא בא לתקוף אותו, אבל זה אבסורד שבמשך שנה שלמה, אם המצרף הוא כזה גרוע, לא ישבו אנשים חכמים ומצאו אלטרנטיבות נוספות, לשפר את המצרף, לעשות דרך אולי אחרת.

זאב סילס: אבל לסגור את הדרך הזאת, כי כרגע זה יותר נוח, וזה מה שאתה בא ואומר.

זאב סילס: צריך לחכות פרק זמן כדי לבחון נתונים.

זאב סילס: אני למדתי בחינם בטכניון, אני יודע שמי שמתקבל לטכניון, שנה ראשונה הוא מצטיין.

זאב סילס: אחר כך יש נפילה בציונים בצורה מחרידה.

זאב סילס: זה תלוי איך מכינים אותך לשנה א'.

זאב סילס: אני לא חושב שעל שנה אחת אפשר לבחון.

זאב סילס: אני יכול להגיד שזה חמור.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו יכולים ללכת לגישתך כפי שעשו במערכת החינוך, בדקו כל הזמן איך מלמדים מתמטיקה, ומרוב שבחנו דור שלם איך מלמדים מתמטיקה, אז דור שלם לא יודע מתמטיקה.

מל פולישוק-בלוך: צריך להסתכל על התמונה מכל הזוויות.

זאב סילס: אנחנו מסדרים אלטרנטיבה.

זאב סילס: אם ועדת החינוך היא ועדה אחראית, אז היא תדרוש, מאלה שבאו הנה והציגו אז היא פסולה וגרועה, והיא לא טובה.

זאב סילס: שיציגו אלטרנטיבה נוספת, גם כך הקפאתם את זה לשנה, ולא לצורך.

דוד חן: בהמשך לדבריו של חבר הכנסת ברכה, אני ערכית בעד פתיחת השער לכניסה להשכלה גבוהה.

דוד חן: אני רוצה להפנות את תשומת ליבם של חברי הכנסת, שהשער הזה חלק הוא סגור על ידי רגולציה.

דוד חן: אוניברסיטת תל אביב יכולה לקבל 26,000 סטודנטים, לא אחד יותר.

דוד חן: היא משלמת קנס על כל סטודנט נוסף.

דוד חן: אז חלק מהבעיה היא מפני שמחזיקים את ההשכלה הגבוהה עם סגר, יש לנו מגבלה, ואנחנו לא יכולים לקבל סטודנטים.

דוד חן: אז זה לא רק קבלה, קודם כל זה מספר המקומות.

דוד חן: אנחנו מדברים על מצרף כאילו שזה דבר שעומד בפני עצמו.

דוד חן: מצרף זה בגרויות.

דוד חן: אני מוכרח להגיד מתוך ישיבה בפורומים שונים בין ועדת דברת לבין עוד שתי ועדות שעוסקות בשאלת הבגרות, אני מצטער שאני צריך להעלות את זה, יש טענות חמורות לא להיבטים של הפסיכומטריקה של בחינות הבגרות, אלא להיבטים האתיים של ביצוע הבחינות בכל המגזרים בכל המקומות.

דוד חן: מה שהתגלה מבחינת הנתונים והיעילות של נתוני הבגרות במצרף, כאמצעי קבלה יחיד, הוא בראש ובראשונה עדות חמורה מאוד לגבי המיהמנות והתוקף של בחינות הבגרות בכלל.

דוד חן: זו בעיה.

דוד חן: וזה מצטרף להשגות אחרות.

דוד חן: ועדת דברת תנסה לתקן את זה, לא ברור כרגע איך.

דוד חן: האוניברסיטאות לא אחראיות לזה, ולא יכולות לפתור את זה.

דוד חן: אם אנחנו מדברים על פתיחת השער באמצעות כרטיסי כניסה, זה נכון שבמסמך זה לא מתועד גם כמותית.

דוד חן: אבל אני בדקתי בימים האחרונים מה קורה באוניברסיטאות, ד"ר יואב כהן אמר שזה לא הדבר האופטימלי.

דוד חן: האוניברסיטאות יודעות את זה, ומחפשות דרכים לשפר את המצב באותם מקרים שהפסיכוטכני מחטיא לא משרת את המדיניות, לא משרת את הצדק החברתי.

דוד חן: כבר היום יש שורה של אמצעים שגם בהיבט הכמותי, כמותית מכניסות לאוניברסיטה אוכלוסיות יעד ספציפיות, בהיקפים מאוד גדולים.

דוד חן: אני מודה שגם אני לא ידעתי את זה.

דוד חן: אנחנו נתעד את זה, אני מבטיח לשלוח ליוסי שריד, ולוועדה נתונים כמותיים שאנחנו אוספים, החל במכינות.

דוד חן: יש ערוץ כניסה דרך האוניברסיטה הפתוחה, לא צריך את הקשיים האלה של הכניסה.

דוד חן: אחרי שנה אם אתה מהאוניברסיטה הפתוחה אתה יכול להיכנס.

יוסי שריד: את זה אני הכנסתי.

דוד חן: יפה מאוד יוסי, באוניברסיטאות קיבלו.

משה אהרוני: בסך הכל אם מסתכלים על הנתונים מאמצע שנות התשעים ועד היום, אפשר לראות שנעשתה כאן מהפכה.

משה אהרוני: מאז שהוקמו המכללות, הורחבה הנגישות בסך הכל בצורה משמעותית ביותר.

משה אהרוני: היום פועלים מספר פרוייקטים להרחבת הנגישות בפריפריה.

משה אהרוני: מכניסים מדי שנה כ-700 עד 900 תלמידים מעיירות פיתוח, בלי בגרות ובלי פסיכומטרי.

משה אהרוני: מכניסים אותם לקדם אקדמאיות עם מלגות קיום ומלגות שכר לימוד.

משה אהרוני: יש לנו פרוייקטים למגזר הערבי, להרחבת הנגישות.

משה אהרוני: נותנים לנושא הזה מדי שנה ארבעה מיליון שקלים.

משה אהרוני: אשמח לתת לך נתונים על יישום ועדת מאג'ד, יש התקדמות יפה בנושא הזה.

מל פולישוק-בלוך: תודה רבה.

מל פולישוק-בלוך: ובכן, הוועדה קיבלה דיווח ונכחה כי יש היום ערוצים פתוחים להשכלה גבוהה לכלל האוכלוסייה.

מל פולישוק-בלוך: זאת עם פיתוח המכללות, ועם חיזוק המודעות והצורך בנגישות גבוהה יותר להשכלה גבוהה גם לאוכלוסיות מוחלשות.

מל פולישוק-בלוך: גם בתוך האוניברסיטה יש מגוון רב ואפשרויות כניסה לחוגים רבים.

מל פולישוק-בלוך: ראינו פה שלא לכל חוג צריך 800 פסיכומטרי, ויש כאלה שבעצם הדלת פתוחה לחלוטין, רק תבואו.

מל פולישוק-בלוך: ועדת החינוך תמשיך ותקיים מעקב אחרי תנאי הקבלה להשכלה גבוהה, ותקיים ישיבה נוספת עם קבלת ממצאי המחקר שאתם תשלימו אותו, לכשתשלימו.

מל פולישוק-בלוך: אני מניחה שתוך כמה חודשים, יהיו לכם ממצאים.

מל פולישוק-בלוך: הוועדה מבקשת מראשי האוניברסיטאות לשוב ולבחון את ההטיות השונות שבמבחן הפסיכומטרי.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו שמענו על חלק, ולפעול לשיפור האובייקטיביות שבו, וכן להמשיך במאמציה למצוא דרכים אחרות נוספות שיאפשרו לקבל אוכלוסיות מיועדות.

יוסי שריד: אני רוצה להציע הצעה אחרת.

יוסי שריד: להצעה זו אפשר רק לצרף את מילות ההימנון בסוף.

יוסי שריד: זה לא הרושם שלי.

יוסי שריד: אמרת שהוועדה התרשמה, בעניין המלגות גם זה סיפור סבתא.

יוסי שריד: מספרים שהשנה אין מלגות לכל מי שהיה ראוי להיכנס.

יוסי שריד: הוועדה דוחה את ממצאי הבדיקה של המוסדות להשכלה גבוהה בדבר כישלונה כביכול של שיטת המצרף.

יוסי שריד: שנית, הוועדה קוראת למוסדות להשכלה גבוהה להחזיר את שיטת המצרף למקומה, עד שבסיס הנתונים לבדיקה חוזרת יהיה יותר שלם ורציף ולא חלקי אקראי וחטוף.

מוחמד ברכה: אני רוצה להוסיף לכל הצעת החלטה סעיף נוסף, והוא דיון מחדש, או מעקב נוסף על המסקנות של הוועדה בראשות פרופסור מאג'ד אל חאג' בקשר לנגישות הציבור הערבי למוסדות להשכלה גבוהה.

מל פולישוק-בלוך: מכיוון שאני מקבלת את הצעתך, אני אבקש שאנחנו נרשום על סדר היום שלנו, ישיבה נוספת בנושא.

מל פולישוק-בלוך: נשמע דיווח של הדו"ח הזה, ואז נקיים החלטה.

מל פולישוק-בלוך: תודה רבה.