ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 16, פרוטוקול מספר 339, 2004-11-30 09:00

גילה פינקלשטיין: אני מצאתי לנכון שיש לאזן את החוק.

גילה פינקלשטיין: בחוק נאמר כי יש לכבד את החבר ואת מנהל המחוז, אבל לא מוזכרים עובדי ההוראה.

גילה פינקלשטיין: אני מציע להוסיף את המילים, עובד הוראה.

גילה פינקלשטיין: אני מאמינה שהכבוד צריך להיות הדדי, וככל שהמורה דואג לשלום וכבודו של התלמיד, התלמיד צריך לדאוג לשלומו וכבודו של המורה.

גילה פינקלשטיין: החוק עבר בקריאה טרומית בתמיכתם של למעלה מ-30 חברי כנסת, וכך גם בקריאה הראשונה.

גילה פינקלשטיין: עכשיו אנחנו צריכים להכין אותו לקריאה שנייה ושלישית.

גילה פינקלשטיין: אני מאמינה ששמירת מעמדו של המורה הוא תנאי הכרחי, לא רק לקיומה של החברה בישראל, אלא בכלל לקידומה של מערכת החינוך בישראל בקרב מדינות העולם.

גילה פינקלשטיין: חשוב שבתחילת כל שנה יקריאו את התיקון הזה.

גילה פינקלשטיין: זה יהי בנוסף לפעילות הגדולה של משרד החינוך שמשקיע בכיוון הזה.

אביבית ברקאי-אהרונוף: אני מזכירה שהתנגדנו.

אביבית ברקאי-אהרונוף: בסעיף 1 נאמר: "תוך שמירת כבוד הוראה.

אביבית ברקאי-אהרונוף: .", ובסוף הסעיף: "לעודד יצירת אקלים של כבוד הדדי בקהילת הממסד החינוכי".

אביבית ברקאי-אהרונוף: אני חושבת, שזה יוצר איזושהי כפילות, כי הרי ממילא כבוד עובד הוראה זה כבוד הדדי בקהילת מוסד החינוך.

אביבית ברקאי-אהרונוף: בנוסף, יש צורך להגדיר קהילת מוסד חינוכי.

אביבית ברקאי-אהרונוף: הגדרת עובד הוראה כמנהל, מורה, גננת או מדריך במוסד חינוך.

אביבית ברקאי-אהרונוף: זה יוצא מצב שבו את המורה ואת המדריך צריך לכבד במיוחד, ולא את אב הבית או גורמים אחרים במערכת החינוך.

אביבית ברקאי-אהרונוף: בנוגע אליהם, נאמר כי יש לשמור על אקלים הדדי בקהילת המוסד החינוך.

אביבית ברקאי-אהרונוף: יש פה אפליה.

אביבית ברקאי-אהרונוף: כבוד אחר למורה מאשר לאב הבית.

אביבית ברקאי-אהרונוף: בסעיף 3 נאמר, "ובכלל זה כללי המשמעת, לרבות כללים בדבר כיבוד עובדי ההוראה במוסדות החינוך.

אביבית ברקאי-אהרונוף: ." אני חושבת שיאה שיירשם כאן, כללים בדבר כיבוד עובדי ההוראה וכללים בדבר יצירת אקלים של כבוד הדדי בקהילת מוסד החינוך.

אביבית ברקאי-אהרונוף: אני אומרת שוב, שצריך להגדיר מהי קהילת מוסד החינוך.

עפרה דונסקי: אנחנו עלינו על הבעיה הזו של פיחות בכבודו של המורה כבר לפני מספר שנים.

עפרה דונסקי: אנחנו מטפלים בזה ברמה של מתן סעד, תמיכה ועזר למורים שנפגעים ממקרי אלימות.

עפרה דונסקי: אני הייתי גם חבר בוועדת וילנאי, שניסתה למצוא פתרונות לבעיה הזו.

עפרה דונסקי: כבר אז אנחנו חשבנו שצריך להקים ועדה שכזו.

עפרה דונסקי: היום אנחנו עומדים מול שבר גדול מאוד בכל הנוגע לכבוד האדם, ואני מברכת את גילה על הצעת החוק הזהו.

עפרה דונסקי: עם איבוד הסמכות של הבוגר בעיני הילד בתוך החברה הישראלית, ישנה בעיה גדולה, וכנראה שהדברים צריכים להיאמר והם אינם מובנים מאליהם.

עפרה דונסקי: אני חושבת שההצעה של גילה היא ברורה.

עפרה דונסקי: אני א יודעת למה היא החליטה להכניס את זה דווקא למסגרת הזו.

עפרה דונסקי: יכול להיות שראוי להקדיש לזה חוק חדש ולהעמיד אותו כחוק משמעותי.

עפרה דונסקי: אנחנו יודעים שלא יעלה על הדעת לפגוע בשוטר בעת מילוי תפקידו או בכל עובד ציבור בעת מילוי תפקידו, אבל לגבי המורה זה לא ברור.

יוסי שריד: למה זה לא ברור?

יוסי שריד: האם הוא לא במסגרת עובד ציבור?

עפרה דונסקי: פגיעה במורה היא כבר לא מובן מאליו.

עפרה דונסקי: כנראה שזה לא ברור לגמרי שהוא חל גם לגבי מורים.

מירב ישראלי: אני חושבת שהיא מדברת מבחינה ציבורית.

יוסי שריד: מבחינה ציבורית כולנו הפקר, גם חברי כנסת.

מירב ישראלי: מבחינה משפטית חוק העונשים מגדיר עובד ציבור גם כעובד מדינה ועובד רשות חינוך מקומי.

מירב ישראלי: לגבי מורים שהם לא עובדי מדינה או עובדי רשות חינוך מקומי, ישנה התייחסות לגבי מילוי תפקיד על פי דין שאינו ברור.

גילה פינקלשטיין: אבל 99% מהמורים הם או עובדי מדינה או עובדי רשות חינוך מקומית.

גילה פינקלשטיין: האם החוק הזה עומד לחול על אחוז אחד?

מירב ישראלי: מי חושב שנביא תקנה באמצעות חוקים?

עפרה דונסקי: אני חושבת שלא נביא תקנה רק באמצעות חוקים.

עפרה דונסקי: אני מחזיקה ביד יצירת מופת של משרד החינוך, שנשלחה לכל אחד מתלמידי בתי הספר וכוללת את הזכויות שלהם, כאשר מולן אין שוב חובה.

עפרה דונסקי: מול הזכות עומדת אחריות ולא חובה.

עפרה דונסקי: יש לי על כך ויכוח עם טובה בן ארי, כי אני חושבת שבמדינה דמוקרטית יש לאדם גם זכויות וגם חובות.

יוסי שריד: צריך להוציא עוד יצירת מופת שבה יופיע חוק העונשין.

יוסי שריד: אני חושב שמרוב חוקים לא רואים את החוק המקורי.

יוסי שריד: מה הבצע בהכנסת תבן לעופריים?

עפרה דונסקי: אם חברת הכנסת מצאה את הצורך להוציא את התיקון הזה לחוק, אני רוצה להתייחס לכך.

עפרה דונסקי: זה לא עניין חוקי אלא עניין ציבורי.

יוסי שריד: האם עניין ציבורי נפתר על ידי חוקים?

יוסי שריד: מדובר פה בזילות החוק.

יוסי שריד: במקום להתמודד באמצעים חינוכיים-ציבוריים עם הבעיה, אנחנו מרמים את עצמנו וחושבים שבאמצעות ריבוי חוקים אנחנו נביא לסדר.

יוסי שריד: לדעתי, זהו מעשה אנטי חינוכי.

עפרה דונסקי: כאשר אמרתי יצירת מופת, זה נאמר במרכאות.

עפרה דונסקי: אנחנו לא יושבים כאן היום כדי לדון בכל מה שנעשה.

עפרה דונסקי: אנחנו ישבנו אתמול לטקס עצה בפאן החינוכי של הנושא הזה, ובפאן הטיפולי של הנושא של אלימות כלפי עובדי הוראה.

עפרה דונסקי: אנחנו התכנסנו כאן היום כדי להתייחס להצעת החוק של חברת הכנסת פינקלשטיין, שבאה לאזן את חוק זכויות התלמיד.

עפרה דונסקי: אני חושבת שיש צורך לאזן את הסמכות בכל האמצעים שקיימים בשטח, בחקיקה, בחינוך ובהחזרת סמכות לכל המבוגרים באשר הם, החל מההורים שמביאים את הילדים לבית הספר ואומרים, "אדוני המורה, תטפל בילד שלי כי אני לא מסוגל", ועד למורה שהפך לשק חבטות של החברה הישראלית.

עפרה דונסקי: חלק מהחינוך קשור גם לטקסיות.

עפרה דונסקי: אני למדתי בתיכון של זרם העובדים, שבו קראו למורה, החבר.

יוסי שריד: לאבא שלי קראו, יעקב, והא היה מנהל זרם העובדים ומנהל בית ספר של זרם העובדים.

עפרה דונסקי: זה נכון שהפתרון לא יבוא מחקיקה בלבד.

עפרה דונסקי: הוא יבוא מחינוך וחיקה ועוד הרבה דברים אחרים.

עפרה דונסקי: מדובר בהוליסטיקה שלמה, אבל עכשיו אנחנו מתייחסים רק לפאן של החקיקה.

בלהה נוי: בחוזר מנכ"ל בכל יום מקבלים עוד תיקון ועוד תיקון.

גילה פינקלשטיין: חה"כ שריד, בחוק זכויות התלמיד כתוב, כבד את התלמיד, אבל לא נאמר לכבד את עובד ההוראה.

גילה פינקלשטיין: אנחנו לא קוסמים, וודאי שזה לא מה שישנה את האווירה כך שתהיה אוירה מיטבית בבית הספר, אבל כאשר קוראים בתחילת השנה את חוק זכויות התלמיד ולא מופיע השם עובד והוראה, זה לא בסדר.

גילה פינקלשטיין: החוק הזה הוא תיקון לחוק הקיים.

גילה פינקלשטיין: אנחנו רוצים שיוסיפו את השם של עובד ההוראה, כדי שיהיה שיג ושיח בעניין.

גילה פינקלשטיין: חושב שהתלמיד יידע שלצד הזכויות שלו יש גם חובה.

גילה פינקלשטיין: התיקון הזה עבר כבר קריאה טרומית בתמיכה של למעלה מ-30 חברי כנסת, וקריאה ראשונה בתמיכה של רוב גדול.

ברכה ארג’ועני: אני היום באה לא תחת הכובע הרגיל שלי כנציגת ארגון זכויות הדיות הדיור והקואליציה של משפחות חד הוריות, אלא כאמא.

ברכה ארג’ועני: לא מקובל עלי שתהיה אלימות כלשהי, לא כלפי תלמיד ולא כלפי מורה.

ברכה ארג’ועני: אני שואלת את עצמי, מדוע קיימת התופעה הזו של אלימות כלפי מורים?

ברכה ארג’ועני: מה עושים כנגד מורה ש"יורד" בלי סוף על אותו תלמיד, שבסוף מתפרץ בצורה ברוטלית וגסה.

ברכה ארג’ועני: אם התלמיד עצמו לא מתפרץ, אז החברים שלו עושים זאת כנקמה במורה ש"יורד" בלי סוף על תלמידים.

ברכה ארג’ועני: אני חושבת שצריכים לעשות איזושהי סדנת רגישות גם למורים.

ברכה ארג’ועני: אני לא אומרת שכל התלמידים בסדר, אבל כנראה שגם חלק מהמורים הלא כל כך בסדר.

ברכה ארג’ועני: אני כל הזמן שואלת את עצמי, למה הגענו למצב כזה בו ילד רוצה להתנקם באותו מורה ספציפי.

ברכה ארג’ועני: כנראה שמשהו בהתנהגות של המורה מביא את התלמיד להתנהג בצורה כזו.

ברכה ארג’ועני: זה נכון שאנחנו לא רוצים שהמורה יהיה שק חבטות, אבל אנחנו גם לא רוצים לשמוע שמורה "יורד" על הילדה שלי או על החברים שלה בבית הספר.

ברכה ארג’ועני: אנחנו צריכים למצוא איזון, כך שגם המורה יכבד את הילד.

ברכה ארג’ועני: אם המורה לא מסוגל להתמודד עם התלמיד ולחנך אותו, אז אולי הוא לא צריך להיות מורה.

יוסי שריד: את צודקת שלפעמים הבעיה היא במורה ולפעמים הבעיה היא עם התלמיד, אבל הבעיה ברובה, היא בהורה.

יוסי שריד: בניגוד לעבר, אנחנו היום חושבים שהילדים שלנו הם מושלמים.

יוסי שריד: אם הוא לא מושלם?

יוסי שריד: ההתייצבות האוטומטית של ההורים לימין הילדים שלהם, שאיננה נובעת מאכפתיות כי חלק גדול מהורים לא רוצים להתמודד עם הילדים שלהם, משבשת את המערכת.

ברכה ארג’ועני: זה לא רע שההורה ייתן גב לילד שלו והרגשה שהוא לא לבד.

ברכה ארג’ועני: אם אתה אומר שגם ההורים אשמים, אולי יש מקום בחקיקה לומר, כי אם הורה לא מטפל בילד שלו כדי למגר את האלימות, צריך להעמידו למשפט.

יוסי שריד: נעשה חוק לפיו נקבע כי ההורים צריכים לתפקד כהלכה.

יוסי שריד: אני מציע את חוק ההורה.

יוסי שריד: זה אבסורד.

יוסי שריד: לא נפתור את הבעיות שלנו באמצעות חוקים.

יוסי שריד: זו השליה.

גילה פינקלשטיין: זה נכון, אבל כיוון שקיים חוק זכויות התלמיד, אנחנו צריכים להכניס לתוכו איזון, כך שהמורה יוזכר.

ברכה ארג’ועני: צריכים למצוא פתרון כדי שאותו מורה לא ירד על התלמידים שלו.

גילה פינקלשטיין: צריך להוציא אותם מהמערכת.

ברכה ארג’ועני: אני יכולה לומר לכם, שלא מוציאים הורה כזה מתוך המערכת, והוא ממשיך לתפקד.

ברכה ארג’ועני: כך הילד תמיד לא יוצא בסדר ואז ההורים יוצאים להגנתו, ואז ההורה לא בסדר כי הוא מגבה את הילד שלו.

ברכה ארג’ועני: צריכים לתת את הדין גם לאותם מורים.

גילה פינקלשטיין: לפי דו"ח ועדת דברת, מורה שירצה להיכנס למערכת, יעבור מבחן שיבדוק, האם הוא בכלל מתאים להיות מורה.

אביבית ברקאי-אהרונוף: אבל מה עם מורים שכבר נמצאים במערכת?

עפרה דונסקי: מורה שלא מתפקד כראוי, לא צריך להיות במערכת.

מיקי אזוב: הבעיה היא לא מיישמים את זה.

יוסי שריד: האם את באמת חושבת שעל ידי שאת תחוקקי חוקים, את תקבלי את המורים הרצויים?

יוסי שריד: יש חוקים של היצע וביקוש, וכל זמן שהמורה הוא בתחתית סולם השכר, החוקים לא יעזרו.

יוסי שריד: כל זמן שמקצוע ההוראה הוא לא בר תחרות למקצועות אחרים, כל החוקים שבעולם לא יועילו.

מרינה סולודקין: אני הגעתי משפחה שבה 3 דורות עסקו בהוראה.

מרינה סולודקין: במדינת ישראל ראיתי סטנדרטים מקצועיים נמוכים.

מרינה סולודקין: אם יעלו את הסטנדרטים, זה ישתנה.

יוסי שריד: אבל אנשים לא רוצים לפנות להוראה.

יוסי שריד: הם רוצים לפנות למקצועות שבהם משלמים יותר.

מרינה סולודקין: אתה אומר שהסטטוס קוו הוא נורמלי, ואני אומרת שהוא לא נורמלי.

מרינה סולודקין: צריכים לשלם למורים עבור השכלה.

מרינה סולודקין: בברית המועצות שילמו אפילו עבור שפות נוספות, 20% יותר.

מרינה סולודקין: אני חושבת שחברת הכנסת גילה פינקלשטיין הולכת בכיוון הנכון.

מרינה סולודקין: קודם כל צריך שיהיה כבוד למורה ולמנהל.

מרינה סולודקין: זה בטוח שישנה בעיה גדולה יותר.

מרינה סולודקין: במנטליות הישראלית כל אחד פותח את הפה שלו, גם עלפי ראש הממשלה.

יוסי שריד: אני לא אוהב שפותחים את הפה על ראש הממשלה, אבל בין זה לבין המשטר הבולשביקי של 90 שנה, שכל החינוך בברית המועצות לא הועיל כדי לקעקע אותו, אני מעדיף שיפתחו פה.

מרינה סולודקין: לי היה מאוד כואב לראות את הממצאים, לפיהם רוסיה ולטביה ברמה גבוהה יותר מזו של מדינת ישראל.

מרינה סולודקין: אני יודעת כמה מעט כסף הם משקיעים בחינוך וכמה כסף אנחנו משקיעים בחינוך.

מרינה סולודקין: אני חושבת שחברת הכנסת פינקלשטיין באה לתקן כמה דברים.

גילה גמליאל: אני באתי לכאן על מנת לתמוך בהצעת החוק של חברת הכנסת גילה פינקלשטיין.

גילה גמליאל: לנוכח גל האלימות הגואה בחברה הישראלית בכלל, ובבתי הספר בעיקר, יש חשיבות גדולה לחוק הזה.

גילה גמליאל: אני חושבת שלחברת הכנסת פינקלשטיין יש ערך מוסף מעצם היותה מנהלת בבית הספר, והיא משליכת את זה על התפיסה שצריך להנחיל בקרב התלמידים, כאשר המשמעת היא חלק מזה.

אביבית ברקאי-אהרונוף: בהקשר לדבריה של עפרה דונסקי, אני לא חושבת שפנקס זכויות התלמיד, שמיועד לכיתות א'-ג', הוא זה שגרע מסמכות המורה.

אביבית ברקאי-אהרונוף: הזכויות היו צריכות להתפרסם עוד קודם.

אביבית ברקאי-אהרונוף: עדיין רוב התלמידים לא מודעים לזכויותיהם.

אביבית ברקאי-אהרונוף: אני חושבת שזה צורך חיוני.

אביבית ברקאי-אהרונוף: חוזרי מנכ"ל שיוצאים היום מפרטים היטב את כללי המשמעת של התלמידים.

אביבית ברקאי-אהרונוף: עובד הוראה אכן לא מופיע בחוק, אבל בסעיף 4 לחוק נאמר, כי הוראות המנהל הכללי למנהלי מוסדות החינוך, וכן כל הוראות הניתנות על ידי מוסדות החינוך בדבר זכויות וחובות התלמידים, לרבות כללי המשמעת, יפורסמו ויובאו לידיעת התלמידים.

גילה פינקלשטיין: אבל את חייבת לאזן בחקיקה בין זכויות התלמיד לבין האחריות שמוטלת עליו.

גילה פינקלשטיין: המילים, עובד ההוראה, צריכות להופיע כאן.

אביבית ברקאי-אהרונוף: אמרת קודם כי בחוק נאמר, כבד את התלמיד.

אביבית ברקאי-אהרונוף: זה לא נכון.

אביבית ברקאי-אהרונוף: בחוק לא קיימת החובה לכבד את התלמיד, ואני חושבת שצריך לציין שצריך להיות גם כבוד לתלמיד.

אביבית ברקאי-אהרונוף: כנראה שזה לא מספיק שכתוב, ברוח חוק היסוד וחירותו.

מרינה סולודקין: זה חלק מתפקידו של המורה.

אביבית ברקאי-אהרונוף: האם זה לא ברור גם שתלמיד צריך לכבד את המורה?

אביבית ברקאי-אהרונוף: אני חושבת שזה ברור.

אביבית ברקאי-אהרונוף: אני מגיעה מחינוך שזה ברור שתלמיד צריך לכבד את המורה.

אביבית ברקאי-אהרונוף: אם יש מישהו שחושב שזה לא הרו ושצריך להכניס את זה לחו, שזה יוכנס, אבל שיכניסו גם את הנושא של כבוד לתלמיד.

גילה פינקלשטיין: אני חושבת, שבזמן כזה בו האלימות גואה, יש חשיבות גדולה לכך שידברו על זה בבית הספר ויזכירו שתיקנו את החוק, כך שצריך לכבד גם את המורה.

גילה פינקלשטיין: אני חושבת שזה יעורר שיג ושיח ומודעות.

גילה פינקלשטיין: זה ודאי לא יהפוך את כל הילדים למלאכים.

אביבית ברקאי-אהרונוף: אני חושבת שצריך לאזן את הדברים.

אביבית ברקאי-אהרונוף: אלינו הגיעו המון פניות כנגד מורים.

אביבית ברקאי-אהרונוף: לצערי, הפתרון של מערכת החינוך, הוא לא להוציא את המורים הללו מן המערכת, למרות שיש כאן הסכמה כי זה צריך להיות הפתרון.

אביבית ברקאי-אהרונוף: אנחנו מצאנו כי אל המורים האלה מעבירים מבית ספר אחד לשני.

אביבית ברקאי-אהרונוף: אלי הגיעה תלונה כנגד מורה שהועברה מבית ספר אחד לשני ואחר כך גם לשלישי, ומי יודע בכמה ילדים היא עוד תפגע, עד שיוציאו אותה מהמערכת.

טובה בן ארי: פנקס זכויות התלמיד מכיל בתוכו 13 היגדים של ערכים שהם בסיס לכל חברה מתוקנת בכל מקום, על אחת כמה וכמה בישראל?

יוסי שריד: למה על אחת כמה וכמה בישראל?

טובה בן ארי: אנחנו לא יכולים לכפות את רוח בית הספר, ולכן הפנקס נשאר ברמה של ערכים.

טובה בן ארי: חובות התלמיד צריכות להיגזר מתוך הפנקס, לפי רוח בית הספר.

טובה בן ארי: אני לא יכולה לכתוב על פנקס, שחובה על התלמיד לבוא בשעה 08:00 לבית הספר, אם מתחילים ללמוד שם בשעה 08:30 או בשעה 07:00.

טובה בן ארי: לכן, בפנקס מופיעות זכויות וחובות ברמת ערכים חברתיים, וכל בית ספר צריך לגזור את החובות, את הנהלים שבהם התלמידים מחויבים לעמוד, כאשר אחד העקרונות הוא כבוד המורה וזכויותיו, הן על פי חוק יסוד כבוד האדם וחירותו, והן על פי אותם חוקים של בית ספר ונהלים של חוזר מנכ"ל.

טובה בן ארי: הפנקס פורסם בשנת הלימודים הקודמת בכיתות א'-ג', והוא יפורסם השנה לכיתות ד'-ו'.

טובה בן ארי: התרבות שעומדת מאחורי הפנקס היא לא תרבות של "מגיע לי", אלא תרבות של זכויות.

טובה בן ארי: בשפה של הזכויות, גבול הזכות שלי זו הזכות שלך.

טובה בן ארי: זה יוצר גבולות מאוד ברורים גם לזכויות המורים וגם לזכויות התלמידים.

ברכה ארג’ועני: אבל אני רואה שלצד הזכות יש גם את האחריות.

עפרה דונסקי: אבל אין את החובה.

ברכה ארג’ועני: ברגע שאני אומרת שזאת האחריות שלי, זו גם החובה שלי.

בלהה נוי: אני הייתי חברה בוועדת סביונה רוט-לוי, ואנחנו ישבנו על הצעת החקיקה יותר מ-3 שנים.

בלהה נוי: זה החוק היחידי שמדבר על התלמיד.

בלהה נוי: יש המון זכויות למבוגרים וכאשר פעם אחת הציגו את זכויות התלמידים, אז מנסים לכרסם בהן.

בלהה נוי: יש לי גם בעיה עם דברי ההסבר.

בלהה נוי: לדעתי, הם פוגעים בכבוד המורים, מחלישים את המורים ולא מחזקים אותם.

בלהה נוי: זה לא נכון שהאלימות גדלה.

בלהה נוי: המחקרים של בנבנישתי ושל יוסי הראל, מראים שיש שיפור בתי הספר העל יסודיים בעיקר, אבל גם בבתי הספר היסודיים.

בלהה נוי: מאז שיצא חוק זכויות התלמיד, רבים מפרשים זאת כמתן כוח ללא גבול לתלמיד, והחלשת סמכות המורה.

בלהה נוי: מטרת התיקון היא להדגיש, שכאשר מדובר על זכויות התלמיד, אין מדובר רק על התלמיד כפרט, אלא על תרבות של שמירת זכויות, שבה נשמרת ומכובדת הזכות של כל פרט בבית הספר.

בלהה נוי: אין לי התנגדות להכניס את התיקון הזה, אבל הייתי שמה את זה על רקע של שמירת כבוד כל באי בית הספר.

יוסי שריד: אני מציע לא להשתמש במילה, מבוגרים, כי לאף אחד אין יותר זכויות בגלל היותו מבוגר.

דורית מורג: בנוסף, אין צורך בתיקון סעיף 4ב, משום שגם בפירוט יתר יש משום הגריעה.

דורית מורג: בסעיף נאמר, "ובכלל זה כללי המשמעת, לרבות כללים בדבר כיבוד עובדי הוראה במוסד החינוך, מניעת אלימות גופנית ומילולית והדיבור בה".

דורית מורג: אנחנו חושבים שאין צורך לפרט בחוק ולומר, "לרבות כללים בדבר כיבוד עובדי הוראה", כי זה מחייב את משרד החינוך לומר, תכבדו את עובדי ההוראה לפי כלל א', ב' או ג'.

דורית מורג: למעשה, זה מפחית בכבודם של עבדי ההוראה ולא מחזק אותם.

דורית מורג: האמירה הכללית שקובעת שיש לכבד את חוזרי המנהל הכללי ואת כללי המשמעת, נראית לנו מספיקה.

דורית מורג: בסך הכל, אנחנו תומכים בתיקון הכללי.

עפרה דונסקי: כיוון שהובנתי לא נכון, אני רוצה לומר, שאני מאוד מברכת ומאוד מכבדת את הנושא של זכויות התלמיד.

עפרה דונסקי: אנחנו המורים עובדים על העניין של אחריות.

עפרה דונסקי: זה ברור שאחריות היא אחריות שאדם לוקח לעצמו.

עפרה דונסקי: יש תקופה בחיים שבה אדם צריך לדעת שיש לו זכויות וחובות.

עפרה דונסקי: אני מברכת על כל עשייה שנעשית בכיוון הזה.

מירב ישראלי: ההצעה של משרד החינוך ושל המועצה שלום הילד, היתה לא לייחד את עובד ההוראה, אלא למצוא הגדרה כללית של סגל המוסד החינוכי, ולהתייחס לסגל המוסד החינוכי גם במטרת החוק.

מירב ישראלי: אני מבינה שאתם רוצים להוריד לגמרי את התיקון לכללי המשמעת.

מירב ישראלי: אתם צריכים להכריע האם התיקון יכלול את המושג, סגל מוסד החינוך בלבד, או יכלול גם את המושג, עובדי הוראה.

גילה פינקלשטיין: אנחנו רוצים ששני המושגים יכללו בתיקון.

מירב ישראלי: אם את רוצה שנלך בכיוון הזה, אז זה באמת מוזר שבחוק זכויות התלמיד נזכיר את כבוד המורה ולא נזכיר את כבוד התלמיד.

גילה פינקלשטיין: אנחנו נזכיר את כבוד התלמיד, את כבוד סגל המוסד החינוכי ואת עובדי ההוראה.

גילה פינקלשטיין: המטרה היא לאזן את החוק.

אביבית ברקאי-אהרונוף: עובדי ההוראה כלולים בסגל.

יוסי שריד: אני חושב שהחוק הוא מיותר.

יוסי שריד: אני לא אצביע בעדו, אבל אני גם לא אארגן קמפיין נגדו.

יוסי שריד: הביטוי "עובדי הוראה", הוא כמו "יחידות דיור".

יוסי שריד: זהו ביטוי סנטתי.

יוסי שריד: אף אחד לא יודע מה זה עובדי הוראה.

יוסי שריד: אני חושב שצריך לומר במפורש, מורים.

מירב ישראלי: ומה עם הגננות?

מירב ישראלי: אם אתם רוצים ששני המושגים ייכנסו לנוסח, אז צריך להכניס גם את המילים, כבוד התלמיד וקהילת מוסד החינוך, שכוללת את הצוות החינוכי, סגל המוסד כולו, את ההורים ואת התלמידים.

יוסי שריד: אם כך, בואו נקרא לזה "חוק הכבוד".

מירב ישראלי: מוצע פה שבסעיף המפורש ייכתב, כבוד עובד ההוראה והתלמיד, ולהוסיף את המילים, "לעודד יצירת אקלים של כבוד הדדי בקהילת מוסד החינוך".

מירב ישראלי: צריך גם להוסיף הגדרה של קהילת מוסד החינוך, שמופיעה גם בהצעה של ועדת רוט-לוי.

מירב ישראלי: הכוונה היא לתלמידים, הצוות החינוכי והמנהלי וההורים.

מירב ישראלי: הצוות החינוכי מוגדר כך, "לרבות כל אחד מחבריו".

מירב ישראלי: הצוות החינוכי כולל גם את היועץ החינוכי ואת הפסיכולוג, אנשים שלא נכללו בהגדרות שלנו.

דורית מורג: כך אנחנו ניצור כפילות והפרדה דיכוטומית שהיא לא טובה לעניין.

דורית מורג: אנחנו כאילו מדברים על שתי דרגות, הגדרה בכירה שמתייחסת לעובד הוראה, ודרגה כללית של קהילת המוסד החינוכי.

דורית מורג: קהילה זו הגדרה רחבה מדי.

דורית מורג: אנחנו היינו רוצים שייאמר במקום "עובד הוראה", "סגל המוסד החינוכי".

דורית מורג: סגל זה לא סתם קהילה, אלא כל מי שעובד במוסד ועוסק בחינוך.

מירב ישראלי: זה לא כל מי שעוסק בחינוך.

מירב ישראלי: האם סגל המוסד החינוכי הוא הצוות החינוכי, או שזה הסגל של המוסד?

דורית מורג: גם וגם.

דורית מורג: סגל זה מי שעובד.

דורית מורג: הקהילה היא רחבה יותר, וכוללת את כל באי בית הספר.

דורית מורג: הסגל כולל את מי שעובד במוסד.

עפרה דונסקי: את אמרת שחוק זכויות התלמיד לא כולל את המילים, כבוד התלמיד.

עפרה דונסקי: לכן, ניתן לקרוא לחוק, הצעת חוק זכויות התלמיד וכבודו, תיקון-כבוד עובד הוראה.

מירב ישראלי: בשלב הזה לא ניתן לתקן את שם החוק.

מירב ישראלי: אולי אפשר להגיד, צוות המוסד החינוכי.

עפרה דונסקי: כך אנחנו מפספסים את מטרת החוק.

גילה פינקלשטיין: אין חוק זכויות המורה, ולכן המשפט הזה מראה למורה שמזכירים גם אותו.

גילה פינקלשטיין: כך יהיה שיג ושיח על הנושא בתחילת השנה, כאשר מקריאת את חוק זכויות התלמיד.

גילה פינקלשטיין: שיג ושיח ומודעות, זה גם דבר חשוב.

מירב ישראלי: אם כך, כיוון שיש משקל לתלמיד ולצוות המוסד החינוכי, אנחנו נציין במפורש את כבוד התלמיד וכבוד צוות המוסד החינוכי, כאשר נוסיף את המילים, לעודד יצירת אקלים של כבוד הדדי בקהילת מוסד החינוך.

מירב ישראלי: הם נכנסים בהגדרה של צוות המוסד החינוכי.

גילה פינקלשטיין: צריך להזכיר בפרוש את המילים, עובדי הוראה.

גילה פינקלשטיין: זו מטרת התיקון.

מירב ישראלי: בסעיף המטרה נכניס את התיקונים שהזכרתי, ובסעיף נכניס הגדרה של צוות המוסד החינוכי והגדרה של קהילת מוסד החינוך, שמוסיפה את ההורים.

דורית מורג: אנחנו חשבנו שלא צריך להזכיר את המלים, עובדי הוראה.

גילה פינקלשטיין: אנחנו רוצים להזכיר את עובדי ההוראה בהגדרה לצוות מוסד החינוך, כי זו היתה מטרת התיקון.

טובה בן ארי: אפשר להגיד עובדי הוראה ועובדי שירות.

גילה פינקלשטיין: מירב, אפשר להגיד עובדי הוראה וכלל הסגל?

גילה פינקלשטיין: ניתן לומר, מנהל, מורה, גננת ומדריך.

טובה בן ארי: ישנם גם עובדים פרה-רפואיים, פסיכולוגים וכו'.

טובה בן ארי: למה לא להשאיר מונח כולל, כמו סגל?

גילה פינקלשטיין: אולי נאמר, עובדי הוראה וכלל סגל המוסד החינוכי.

דורית מורג: ושזה לא יכלול הגדרה של מיהו עובד הוראה.

גילה פינקלשטיין: בסדר.

מירב ישראלי: אם כך, השאלה היא אם אנחנו צריכים את הסיפא שמדברת על יצירת אקלים של כבוד הדדי.

אלכס סורוקין: חוק זכויות התלמיד אינו מציג זכויות יתר או פריבילגיות, אלא זכויות בסיסיות שהמטרה שלהן היא להגן על התלמיד.

אלכס סורוקין: למורה שי את ארגון המורים ואת הסתדרות המורים שעומדים מאחוריו ומגבים אותו, ולתלמיד אין דבר כזה.

עפרה דונסקי: יש לו את מועצת התלמידים וארגון ההורים הארצי והמקומי.

אלכס סורוקין: כמו שזכויות האדם ניתנות לאדם ניתנות לאדם כיוון שהוא אדם, זכויות התלמיד ניתנות לתלמיד מתוך זה שהוא תלמיד.

אלכס סורוקין: אני חושבת שתיקון החוק הזה פוגע בכבוד המורה, כי אנחנו בעצם אומרים לתלמידים שהם חייבים לכבד את המורה לא משום שהוא מורה, אלא משום שזה החוק.

אלכס סורוקין: זה הכל עניין של חינוך, וזה לא צריך להופיע בתור חוק.

אלכס סורוקין: הילד צריך לדעת, שזו לא חובה לכבד את המורה, אלא אני צריך לכבד אותו כי הוא מבוגר וכי הוא מלמד אותי.

גילה פינקלשטיין: בסעיף 4ב, אנחנו נוסיף את המילים, יצירת אקלים של כבוד הדדי.

יוסי שריד: אלכס אמרה דבר אחר לגמרי.

יוסי שריד: היא אמרה שהכבוד לא בא מתוקף החוק, ולא חשוב איך מנסחים אותו.

גילה פינקלשטיין: גם זכויות התלמיד לא בא מתוקף החוק.

גילה פינקלשטיין: אנחנו נקבל את הערתה של אביבית ונאמר, יצירת אקלים של כבוד הדדי ומניעת אלימות.

אביבית ברקאי-אהרונוף: אני תומכת בהצעה של משרד החינוך, לבטל את התיקון לסעיף 4ב, מאחר וזה ממילא מופיע כבר היום בחוק.

מירב ישראלי: אנחנו נאמר, בהם כללי המשמעת, לרבות כללים בדבר יצירת אקלים של כבוד הדדי בקהילת מוסד החינוך, ומניעת אלימות גופנית ומילולית והטיפול בה.

מירב ישראלי: אנחנו נגדיר את המונח, קהילת מוסד החינוך.

מירב ישראלי: עובד הוראה יופיע בתוך ההגדרה הזו.

אביבית ברקאי-אהרונוף: אני חושבת שזה מיותר לציין את המילים, גופנית ומילולית.

מירב ישראלי: בסדר.

מירב ישראלי: אנחנו נכתוב, מניעת אלימות.

מירב ישראלי: בסעיף המטרה נאמר, "תוך שמירה על כבוד עובד ההוראה וצוות מוסד החינוך והתלמיד".

מירב ישראלי: בסוף נאמר, "לעודד יצירת אקלים של כבוד הדדי בקהילת מוסד החינוך".

מירב ישראלי: תהיה הגדרה של "קהילת המוסד החינוך" כמו שהתקבלה בוועדת רוט-לוי.

מירב ישראלי: בסעיף 4 נאמר, בהם גם כללי המשמעת, לרבות כללים בדבר יצירת אקלים של כבוד הדדי בקהילת מוסד החינוך, ומניעת אלימות.

גילה פינקלשטיין: אנחנו ניגש להצבעה.

גילה פינקלשטיין: בעד – 3

גילה פינקלשטיין: נמנע – אין