ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 16, פרוטוקול מספר 338, 2004-11-29 11:00

מל פולישוק-בלוך: בוקר טוב לכם חברים יקרים, אני שמחה על בואכם.

מל פולישוק-בלוך: כנראה שנושא תקציב הספורט הוא פחות מרגש מתקציב התרבות.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו נדבר היום על תקציב הספורט ל-2005, אבל אני רוצה שנתייחס גם בהיבט רחב קצת יותר, גם מאנשי משרד החינוך, גם מאלה שפועלים בשטח.

מל פולישוק-בלוך: בכלל על המצב של הספורט בישראל, כפי שהוא כמובן נגזר גם מהתקציב, או זה לשני הכיוונים עובד, על איזה דברים גם אנחנו רוצים לשים את הדגש, איזה סוג של ספורט אנחנו צריכים להשקיע בו יותר, האם החלוקה שיש לנו היום של "הפרוטות" האלה שאנחנו משקיעים בספורט, האם היא נכונה?

מל פולישוק-בלוך: האם בגלל שיש לנו קצת כסף, אנחנו צריכים לחלק אותו בצורה שונה ממה שהוא מתוקצב היום?

מל פולישוק-בלוך: על כל הדברים האלה אני הייתי רוצה שאנחנו ניתן את דעתנו, תוך דגש מיוחד בחיבור שבין ספורט וחינוך.

מל פולישוק-בלוך: הייתי שמחה אם נשמע גם מאנשי משרד החינוך, אם אני אשאל, האם אתם מרוצים ממה שיש?

מל פולישוק-בלוך: אני בטוחה שהתשובה תהיה שלא.

מל פולישוק-בלוך: אבל כמה צריך ומה אפשר לעשות כדי שהחינוך לספורט יהיה יותר משמעותי במדינת ישראל, כדי שההמשך בחיים הבוגרים, גם הם יהיו שונים.

מל פולישוק-בלוך: כי נראה לי ולפי מה ששמעתי מהמומחים ואחרים, במדינת ישראל, למרות שלכאורה נראה שאנשים מאוד אוהבים ספורט - כנראה שהם הרבה יותר אוהבים לצפות בספורט, במיוחד לצפות בכדורגל, כשהם יושבים בכורסא בטלוויזיה.

מל פולישוק-בלוך: אבל בפועל להיות פעיל בספורט - אנחנו כנראה במקום לא טוב ביחס למקומות אחרים בעולם.

מל פולישוק-בלוך: וכמו שאר הדברים, זה כנראה בגלל הבסיס.

מל פולישוק-בלוך: כנראה בגלל שאנחנו לא מחנכים נכון ומספיק לספורט, לפעילות ספורטיבית.

מל פולישוק-בלוך: וכפי שאמרתי בישיבה הקודמת, מכיוון שאני מאמינה שספורט זה חלק מהתרבות של עם, שהספורט הוא חלק חשוב מאוד בכלל באיך שאנחנו מתנהלים במדינה הזאת - אז אני חשבתי לנכון שאנחנו נקציב דיון ספציפי לנושא תקציב הספורט ומנותק בכלל מתקציב החינוך.

מל פולישוק-בלוך: ולכן הדיון הזה.

מל פולישוק-בלוך: כפי שאמרתי, יהיה לנו מספר ישיבות שבהם אנחנו נדון בספורט, לא רק בצד של האלימות של הספורט - אלא גם בצד החיובי על מרכיבים שונים.

מל פולישוק-בלוך: אורי אפק רצית לפתוח כמה מילים.

אורי אפק: שלום לכולם, ידידיי, אני יועץ הוועדה הקודמת.

אורי אפק: ראשית אני רוצה להודות ליושבת-ראש הוועדה שמסתערת על הנושא כלל נושא הספורט, כולל תכנית שנתית של מפגשים ושל ביקורים.

אורי אפק: ובטח גם אתם חשים את זה וטוב שהנושא החשוב הזה נבחר כבר היום.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו נעביר לכם את התכנית שלנו לאיזה דיונים יהיו ומתי, ככה שתוכלו להיערך גם בהתאם.

אורי אפק: מאחר וחלקם פה גם תלמידיי, אז אני במהירות רבה אציג את החברים.

אורי אפק: ואני חושב שזה המקום את ד"ר יהושע דקל שנבחר לפני כמה ימים להנהלת ההתאחדות לספורט העולמי.

אורי אפק: אדי הרשקוביץ, אנחנו בתור גמלאי של משרד החינוך, אני שמח וחברי-הכנסת הנכבדים יציגו את עצמם.

אורי אפק: ואבשלום וילן, אם תרשה לי גם להודות לך על המאמצים האדירים שאתה עושה בנושא האנטי-אלימות בתקופה האחרונה ובכלל.

מל פולישוק-בלוך: אני הייתי מבקשת מאדי הרשקוביץ.

מל פולישוק-בלוך: אתה הרי יודע מה שכתוב פה יותר טוב מכל אחד אחר.

מל פולישוק-בלוך: אם אנחנו יכולים לשנות את רוע הגזירה, איך אנחנו מחלקים את הסכומים שרשומים פה אחרת.

מל פולישוק-בלוך: תן לנו איזה שהיא סקירה על המצב של הספורט בהיבט התקציבי.

אדי הרשקוביץ: אני חושב שקודם כל דברים נוספים בתקציב הספורט, אני לא חושב שהתמונה השתנתה.

אדי הרשקוביץ: בסדר גודל של 200 מיליון ש"ח שזה בערך פי עשרה, לא רואים את התמונה שלמה.

אדי הרשקוביץ: הספורט לא ניזון מאותה 47 מיליון ש"ח שכתובים כאן, אלא יש לו עוד כ200- מיליון ש"ח שבא מהמועצה להסדרי הימורים בספורט.

דוד עמר: הוא לא רוצה להראות את זה, היושבת-ראש.

דוד עמר: למה שיראה את ה-150 מיליון.

דוד עמר: זה לא מתחלק כפי שצריך להיות מחולק.

מל פולישוק-בלוך: על זה אנחנו מדברים, אני אשמח לשמוע את דעתך.

דוד עמר: גם ה-47 לא מתחלק כמו שצריך.

מל פולישוק-בלוך: זו בדיוק המטרה, אחת המטרות של הישיבה היום כדי לדעת מה יש ואיך זה מחולק.

דוד עמר: אם מחר שר הפנים נותן הוראה שהשלטון המקומי יותר לא משקיע אגורה אחת בספורט - אין לנו ספורט.

אדי הרשקוביץ: עכשיו צריך לזכור שמשרד הספורט היה במשרד המדע, תרבות וספורט עד 2003, והוא חזר אלינו לקראת סוף 2003.

אדי הרשקוביץ: כך שזאת השנה הראשונה שזה מתוקצב במשרד החינוך.

אדי הרשקוביץ: עכשיו מבנה התקציב הוא אותו מבנה שאנחנו כרגע קיבלנו אותו.

אדי הרשקוביץ: לכן הוא מקודם או מקוצץ בהתאם לאותם האחוזים, הייתי אומר, רוחבי מה שנקרא.

אדי הרשקוביץ: מעבר לזה אין לנו התנגדות לשינוי בתוך התקציב, אבל זה צריך לבוא מיחידת הספורט.

מל פולישוק-בלוך: אז בוא תבהיר לנו, דווקא ההקדמה הזאת שלך עוד מחזקת את הצורך בדיון.

מל פולישוק-בלוך: אתה בעצם אומר, "קיבלנו את זה כירושה".

מל פולישוק-בלוך: האם במשרד החינוך נערך דיון עכשיו ערב קביעת תקציב 2005, על אופן החלוקה, כפי שקיבלתם אותה בירושה.

מל פולישוק-בלוך: האם יש אפשרות לגמישות, אנחנו כל פעם שומעים שהתקציב הוא קשיח, שבכלל אי אפשר לזוז ודברים קבועים מראש.

אדי הרשקוביץ: אז אני מציע שנשמע ממינהל הספורט עצמו על הקשיחות.

אדי הרשקוביץ: אבל מבחינתנו, אם היה מינהל הספורט היה מציע לנו לעשות שינויים כאלה או אחרים, וזה גם ניתן לעשות במשך השנה, אני לא חושב שאנחנו נתנגד באופן עקרוני לזה.

דוד מלכא: אני רוצה לחדד לגבי התקציב בכלל ואדי הרשקוביץ ציין אותו, ש-200 מיליון ש"ח שמביאים מהמועצה להסדר הימורים, כרגע החלוקה הפנימית היא נתונה כביכול בידי ועדה ציבורית.

דוד מלכא: שוועדה ציבורית המליצה כבר שנתיים לתקן את החלוקה הזו של 200 מיליון ש"ח והדירקטורים דחו פעמיים ונשענים על החלוקה ההיסטורית שלפני ארבע שנים.

מל פולישוק-בלוך: מי זה הדירקטורים האלה, מאיפה הם באים?

דוד מלכא: הדירקטורים, יש 17, עוד פעם כביכול, 17 דירקטורים שכרגע מכהנים 7 או 8.

דוד מלכא: זאת אומרת החלוקה של ה-18 זה שבעה דירקטורים של- - -

אבשלום וילן: מי צריך למנות אותם?

מל פולישוק-בלוך: מי זאת הוועדה הציבורית?

דוד מלכא: הוועדה הציבורית, היא מונתה על-ידי השרה בהתייעצות עם הדירקטורים.

דוד מלכא: אבל זו ועדה ציבורית שעו"ד אופיר כץ מנהל אותה.

דוד מלכא: והיא מורכבת, נותן ביטוי לציבור גם כן לענפי הציבור, יש שם את ענת דרייגור שהיא שחקנית כדורסל לשעבר ועוד ספורטאית אחת או שתיים.

מל פולישוק-בלוך: בשביל לקבל תמונה מלאה יותר.

מל פולישוק-בלוך: איך היום ה-200 המיליון האלה, שזה הכסף העיקרי כרגע.

דוד מלכא: מאוד פשוט.

דוד מלכא: 50 אחוז מזה לכדורגל; ו-60 מיליון הולך לאגודות ספורט.

דוד מלכא: ומתוך 100 מיליון או יותר הולך לכדורגל בתוך החלוקה הפנימית, ו-50 מיליון הולך ליתר אגודות הספורט.

דוד מלכא: כלומר, לכל ענפי הספורט האחרים.

מל פולישוק-בלוך: 50 אחוז כדורגל - 100 מיליון.

דוד מלכא: 100 מיליון הולך לכדורגל; 60 מיליון הולך לקבוצות הספורט שבתוך זה יש העדפה לכדורגל; כ-30 מיליון, אני אומר את זה מאוד גס, כ-30 מיליון מחולק לאיגודי הספורט; גם כן בחלוקה לפי הרמה שלהם, לפי ההישגים שלהם וכן הלאה.

דוד מלכא: אז יכול להיות שיש כאן עוד איזה משהו בשוליים, אבל בצורה גסה זה פחות או יותר החלוקה שמחולקים כספי הספורט.

דוד מלכא: בנוסף לזה, יש עוד 60 מיליון שמיועדים למתקני ספורט.

מל פולישוק-בלוך: מאיפה הם?

דוד מלכא: בנוסף, זה 250 מיליון סך-הכל.

מל פולישוק-בלוך: זה לא 200?

דוד מלכא: כן.

דוד מלכא: מתוך ה-60 מיליון - 40-45 מיליון הולכים לתכנית העשור שזה למתקני ספורט, כ-10 מתקני ספורט שהם בתכנית.

דוד מלכא: שמהם זה חמישה מצטבר לכדורגל ובריכה אולימפית ומתקנים בשני מרכזים גדולים שלנו, שזה הדר יוסף ווינגייט.

דוד מלכא: ועוד מתקן כדורסל שזה יד-אליהו, נוקיה.

דוד מלכא: זה עיקר התקציב הולך לתכנית הזו.

דוד מלכא: היא פרוסה ל-6-7 שנים.

דוד מלכא: בסך-הכל התכנית היא 320 מיליון, אם נחבר את ה40- ומשהו מיליון בשנים, אז מגיעים בסך-הכל ל-320 מיליון מצטבר.

דוד מלכא: היתרה מחולקת כ10- עד 12 מיליון לענפי ספורט שונים.

דוד מלכא: גם ביניהם יש כדורגל, כלומר אם זה מגרשים וליגות הנמוכות יותר, או בריכות שחיה או כל מיני.

אורי אריאל: מאיפה בונים את סכנין נניח?

דוד מלכא: ועוד 2 מיליון או 2.5 מיליון, מחולקים לרשויות מקומיות למתקנים קהילתיים.

דוד מלכא: אם זה מגרש משולב, חדר כושר או מגרש כדורגל לאימון, לא לאצטדיון.

דוד מלכא: וסכנין היא לא בתכנית העשור.

דוד עמר: איך אני יגיע לקבל מה שמגיע?

דוד עמר: יש לי אצטדיון אני בונה עכשיו אצטדיון ב-20 מיליון ש"ח.

דוד מלכא: השיטה ההיא פסקה, כיוון שהיו ראשי ערים ולפי הקול שלהם והצעקה שלהם, חולק התקציב.

דוד מלכא: והשיטה הזו פסקה והחלוקה של התקציב של המתקנים של ה-12 מיליון, ניתנת על-פי רמת הקבוצה בליגה.

דוד מלכא: אם היא קבוצה בליגה בכירה, יש לה העדפה לפני קבוצה בליגה נמוכה יותר.

דוד עמר: זאת אומרת, אתה קובע לי מראש שבעיר שלי, מכיוון שאין לי קבוצת כדורגל ברמה ייצוגית - לא יהיה מגרש כדורגל, לא יהיה מגרש הספורט.

דוד מלכא: אני אמרתי שוב, מהתקציב של הקהילתי, כל ה-2.5 מיליון ש"ח, נותנים כ-40 עד 60 אחוז מהתקציב של המגרש כדורגל ואז אתה יכול להמתין בתור ויכול לקבל.

מל פולישוק-בלוך: לגבי התקציב של הממשלה, רשות ספורט ומינהל הספורט?

מל פולישוק-בלוך: קודם כל תבהיר לי גם את החלוקה.

מל פולישוק-בלוך: אני מבינה שזה בתי-הספר וזה כל היתר.

דוד מלכא: אדי לא התייחס לתקציב שבשנה הבאה כנראה הוא יהיה יחד עם תקציב הספורט.

דוד מלכא: כרגע יש כ-20 מיליון ש"ח, אדי יתקן אותי, אני לא בקי בזה לגמרי, שהוא מיועד לבתי-ספר ולמרכזים ימיים של בתי-ספר, להתאחדות ספורט בתי-הספר שמפעילה קבוצות ספורט, זה 20 מיליון.

דוד מלכא: שזה לא קשור ל-48 מיליון שלנו.

דוד מלכא: לגבי ה-48 מיליון - תקציב של 30 מיליון מיועדים לתמיכות.

דוד מלכא: אם זה איגודי ספורט או גופי ספורט, כמו מרכזי ספורט.

מל פולישוק-בלוך: אתה עכשיו מדבר על התקציב שהיה?

דוד מלכא: של השנה הזאת, 2004.

מל פולישוק-בלוך: כי כאן כתוב 24 מיליון - תמיכות בספורט.

דוד מלכא: יכול להיות שאני מחבר משהו עם התוספות.

דוד מלכא: כי במהלך השנה אנחנו מקבלים בעזרתו של אדי הרשקוביץ ושל המנכ"לית והשרה, מקבלים תוספות כאלה ואחרות.

דוד מלכא: זה הולך לכיוון, כפי שאמרתי, לתמיכות.

דוד מלכא: וכ-20 מיליון נוספים לפעולות.

דוד מלכא: פעולות כמו סל הספורט שזה לרשויות מקומיות.

דוד מלכא: רשויות מקומיות אנחנו מתקצבים, עם התוספות זה כ-20 מיליון, בבסיס 14 מיליון.

דוד מלכא: פרסים וכל מיני סעיפים קטנים כאלה ואחרים.

דוד מלכא: שאלת לגבי הדיונים שאנחנו עושים - אנחנו מדי שנה מקיימים את הדיונים שלנו ופחות או יותר אנחנו נצמדים למה שהיה, עם תיקונים בהתאם להעדפות הפנימיות שמתרחשות.

דוד מלכא: העדפות לענפי ספורט, אחת לארבע שנים אנחנו מקיימים דיון, כיוון שזה תקופה אולימפית, והאיזון בין הכספים שמגיעים הן לאגודות ספורט והן לאיגודי ספורט - הוא בהתאם לרמה שלהם ולהישגים שלהם שהם השיגו בתקופה האולימפית שעד כה.

דוד מלכא: החלוקה מתבצעת בארבע רמות.

דוד מלכא: כלומר, יש ארבעה איגודים שהם המובילים, אני כבר יכול לומר לכם שפחות או יותר אנחנו לא הפצנו את זה, אבל זה לא יהיה סוד, אלא איגוד השיט, הג'ודו, הטניס ואתלטיקה - אלה יהיו ענפים מועדפים.

דוד מלכא: 12 ענפים נוספים שביניהם ענפי הכדור יהיו בדרגה השניה; בדרגה השלישית ענפים אולימפיים אחרים; ובדרגה האחרונה - כל ענף ספורט שהוא.

דוד מלכא: הפער בתקציב בערך נקודה, אם אני אבטא את זה בצורה כזאת.

דוד מלכא: והפער הוא פי שמונה לאלה שנמצאים בדרגה הראשונה ביחס לאחרונים.

דוד מלכא: זאת אומרת, שאנחנו לא מפזרים את המעט בצורה של פרוטות - אלא מנסים למתן את זה.

מל פולישוק-בלוך: ואיך זה נקבע?

דוד מלכא: יש לנו מבחני תמיכה שהם מפורסמים ברשומות.

דוד מלכא: וההישגים שלהם באולימפיאדה, ההישגים שלהם בזירה הבינלאומית, אליפויות עולם, אירופה, תחרות בינלאומית שמוכרת על-ידי היחידה לספורט הישגי, מספר הספורטאים, מספר הספורטאיות, מספר הנבחרות.

דוד מלכא: אלה המדדים שקובעים את הדירוג של האיגודים.

דוד מלכא: אני יכול לומר לכם כשאנחנו מסתכלים על הדירוג וניתן לאנשי הספורט, הם גם כן יגיעו לאותה עדות פחות או יותר.

מל פולישוק-בלוך: זה לא נעשה בשיתוף פעולה?

דוד מלכא: מבחני התמיכה האלה היו בדיונים, המון דיונים, ואני יכול למנות אותם בשנים האחרונות, לא על הכל הסכמנו.

מל פולישוק-בלוך: אצלכם או ביחד?

דוד מלכא: לא ביחד, גם האיגודים.

דוד מלכא: זה ההנחיות, הייעוץ המשפטי העביר את זה לתגובות.

דוד מלכא: לקחנו את כל התגובות, היו כ-10 תגובות.

מל פולישוק-בלוך: דיון משותף, אני שואלת.

דוד מלכא: לא היה דיון.

דוד מלכא: אני עוד פעם אומר, המבחנים נקבעו, הם נקבעו בדיונים.

דוד מלכא: אין הגיון לעשות דיון לפני שהם בונים את המבחנים.

דוד מלכא: קודם כל, בונים את המבחנים, מסכימים על העקרונות ואחר-כך קובעים את התוכן.

מל פולישוק-בלוך: באופן מפתיע ביותר, ההגיון שלי אומר הפוך.

אבשלום וילן: אני רוצה להגיד שמדברים על התקציב 200 מיליון ועוד 250 מיליון מהמועצה להסדר הימורים וספורט, ועוד מה שמקציב המשרד, צריך לקחת בחשבון שבעצם מתגלגל לסכום עתק.

אבשלום וילן: למרות עמדת המחוקק, אנחנו לא מצליחים לשים עליו יד.

אבשלום וילן: זה כבר נושא של ההימורים הבלתי חוקיים בשדה הספורט.

אבשלום וילן: ושמה המועצה להסדר הימורים וספורט, אם היא היתה מתלבשת כמו המדינות המתוקנות, על כל הנושא הזה - היה עוד כמה מאות מיליונים ש"ח לשנה לספורט.

מל פולישוק-בלוך: איפה?

אבשלום וילן: בארגוני הפשע.

אבשלום וילן: בעצם רק בשדה הזה על הימורים בספורט מתגלגלים ב-2 או 3 מיליארד דולר בשנה.

אבשלום וילן: תארי לך שרק על חצי מיליארד או מיליארד דולר, היו שמים יד, איזה תוספת אדירה היתה יכולה להיות לספורט הישראלי.

אבשלום וילן: כולם מאשרים אותם, זה סוד גלוי.

אבשלום וילן: עכשיו הנקודה היא פה לצערי מה שאומרים פה, אם רוצים באמת לקדם את הספורט הישראלי - 50 מיליון ש"ח בשנה לא מספיקים למתקנים.

אבשלום וילן: זה לא משנה איך יחלקו אותם.

אבשלום וילן: כדי לשדרג את המתקנים בארץ, לדוגמה לרמה אירופאית סבירה - צריך סכום לפחות פי 10.

אבשלום וילן: לפחות פי 10 במכה כדי להתקדם.

אבשלום וילן: לצערי זה לא מגיע מכל מיני סיבות.

אבשלום וילן: אמרתי לך איפה יושב המקור המרכזי.

אבשלום וילן: עכשיו הדבר החמור פה שבוועדת אופיר כץ, שבאמת ישבה עם כל המומחים, בוודאי אובייקטיבית, אף אחד שם לא היה אינטרסנט כזה או אחר, זה כראי בתמונת מיקרו מראה לך את התחלואים של החברה ושל הפוליטיקה הישראלית.

אבשלום וילן: מה יותר אלמנטרי ששרת החינוך ושר האוצר ימנו אחד מהדירקטורים מטעם הציבור, זה לא מעניין לצורך העניין מי חבר באיזה מצע של מפלגה ומה, הם האנשים המתאימים ויקבלו אותם לטופ של הוועדה המקצועית ויקציבו.

אבשלום וילן: עכשיו כל הויכוח שם הוא תמיד לאיזה ענף.

אבשלום וילן: הכל רווי פוליטיקות קטנות.

אבשלום וילן: בדרך-כלל גם, זה לא משנה מאיזה מפלגה, השרים מתקוטטים ביניהם על הדירקטורים האלה.

אבשלום וילן: והכל חלוקת טובות הנאה בג'ובים.

אבשלום וילן: ומי שסובל מזה - זה הספורט הישראלי.

אבשלום וילן: ובמקום לגמור את זה, יש ענפים רק שתדעי, ענפים קטנים וטובים שהם נפגעים ולהפך.

אבשלום וילן: זה כבר תקוע שלוש שנים.

אבשלום וילן: יש המלצות, קודם היה שר אוצר אחר שעכשיו הוא שר החוץ ועכשיו יש שר אוצר שקודם היה שר חוץ, אבל הם מתנהגים בדיוק באותה צורה.

מל פולישוק-בלוך: למען ההגינות אני אומר לך שלא משנה מאיזה מפלגה באים - כל פעם העימותים האלה בין השרים שצריכים למנות דירקטורים, זה לא רק בתחום הזה, גם בחברות ממשליות.

אבשלום וילן: אני מנסה להביא את הנקודה שאם רוצים ספורט - מוכרחים להוציא את העסקונה הפוליטית מתוך הספורט.

דוד מלכא: למען גילוי נאות בנושא של הויכוח בין שני השרים, הוא לא קיים, להבדיל ממה שהיה בקדנציה הקודמת.

מל פולישוק-בלוך: למה לא מינו את הדירקטורים?

דוד מלכא: כרגע מבחינת הדירקטורים, נדמה לי שזה ממש קו תפר.

דוד מלכא: אבל גם אם יושלם - יגיעו ל-12-13 דירקטורים.

מל פולישוק-בלוך: לא נמצאו אנשים מתאימים עדיין?

דוד מלכא: אל"ף, אני אומר זה קו תפר.

דוד מלכא: במקרה ממש, כי אם היו מכינים את זה לפני כן, אין שום בעיה לעשות את זה.

דוד מלכא: אבל פה אין ויכוח על מי.

דוד מלכא: ויש שניים או שלושה דירקטורים מטעם הציבור שהציעו כמה, ורביב פסל אותם.

דוד מלכא: אז אני מניח שזה יובא לדיון, אבל צריך להאיץ בהם, אין שום ספק.

אפרים זינגר: מטרת הישיבה ודיברת על הספורט כאמצעי, לא כמטרה בפני עצמה, ואנחנו מהר מאוד גלשנו לטורים החשבונאים ולמספרים שהם חשובים כשלעצמם.

אפרים זינגר: הספורט יש לו ערך חינוכי ממדרגה ראשונה.

אפרים זינגר: ובאמצעותו ניתן להעביר נורמות וערכים שמשותפים לרובנו.

אפרים זינגר: ואני לא אמנה אותם כי הם ידועים.

אפרים זינגר: יש מסגרת אחת שבה נמצא העתיד של כולנו, זה מערכת החינוך, בתי-הספר.

אפרים זינגר: ובבתי-הספר לצערי לא נעשה די, ואני אומר את זה בזהירות, כדי להיעזר/להשתמש בספורט על-מנת - אל"ף, להעביר את אותם ערכים שאנחנו רוצים להעביר אותם.

אפרים זינגר: בי"ת, לא נעשה די, ושוב אני אומר, אני זהיר, על-מנת להשתמש במשאבים שעומדים לרשות מערכת החינוך במסגרת מערכת החינוך הפורמלית, כדי ליצור את דור העתיד של הספורט.

אפרים זינגר: גם של הפעילים בספורט, דיברת על הנקודה, איפה הפעילים וגם של האוהדים של הספורט.

אפרים זינגר: כי אם אנחנו בישיבה הקודמת דיברנו על האולימפוס, אז כשאנחנו קצת מגדלים את השכבה הזאת ואנחנו מסתכלים, מיהם הדורות הבאים של הספורטאים - ומיהם הדורות של אוהדי הספורט שיתנו את הגיבוי לאותם ספורטאים - אנחנו מוצאים את עצמנו בפני שוקת שבורה.

אפרים זינגר: וזה דבר שנמשך, לא שנה לא שנתיים, ויכול להיות שכבר יותר מאשר דור התופעה הזאת ידועה עוד מהתקופה שאנחנו ילדים, שצריך לבטל שיעור, השיעור הראשון שמבטלים אותו זה שיעור לחינוך גופני.

אפרים זינגר: וכשיש חזרות למסיבת סוף שנה, זה שיעור לחינוך גופני.

אפרים זינגר: והדבר הנוסף, למיטב ידיעתי, ויכול שאני טועה, והיום המצב הוא שונה, אין הגדרת משימות שמציבים בפני המורים לחינוך גופי.

אפרים זינגר: בניגוד אולי למורים במקצועות אחרים.

אפרים זינגר: אין הגדרת משימה שאומרים למורה לחינוך גופני, זה התפקיד שלך.

אפרים זינגר: למשל, לשמש העיניים והאוזניים של מערכת הספורט באותו מאגר אדיר של דור העתיד.

אפרים זינגר: אנחנו תמיד מדברים במערכת של הספורט, איך אנחנו מצליחים להגיע לדור הצעיר?

אפרים זינגר: איך אנחנו מצליחים להגיע לאותו דור כדי לטפח אותו וכדי לאתר אותו ולמצוא את אותם גורמים שיכולים להמשיך הלאה.

אפרים זינגר: אז יש לנו את המאגר הזה של עשרות אלפים, לעניות דעתי בלי שוב לפגוע באף אחד, לא נעשה בהם שימוש די או שימוש יעיל.

אפרים זינגר: גם במסגרת תהליך העבודה בבתי-הספר, ודוד מלכה ציין את התאחדות הספורט בבתי-הספר ואת אותו תקציב שעומד לרשות הספורט בבתי-הספר.

אפרים זינגר: אני בספק אם הוא מנוצל בצורה אופטימלית מבחינת הגדרת המטרות, קרי, לטפח את הדור הבא.

מל פולישוק-בלוך: כמה אופטימלי כבר אפשר עם 17 מיליון ש"ח.

אפרים זינגר: לא.

אפרים זינגר: היום יש אלפי מורים לחינוך גופני - זה כסף.

אפרים זינגר: אנחנו מדברים על מצב המאמנים בארץ.

אפרים זינגר: על המשב האנושי הוא קיים.

אפרים זינגר: לא צריך להוסיף משרה אחת.

אפרים זינגר: כשאמרת גם בדיון הקודם ולא פעם, מצבם של המאמנים.

אפרים זינגר: מצבם של המאמנים, אנחנו מסתכלים על המאמנים האולימפיים, המאמנים באגודות, אין בעיה במצבם, אין להם מצב פשוט.

אפרים זינגר: יש לנו את אותו מאגר של אלפי משרות לעשות שיתוף פעולה, יכול להיות שנפתור בעיה אחת.

אפרים זינגר: ואז יש את הבעיה הנוספת וזה פה מתחבר לרשויות המקומיות, אגודות הספורט.

אפרים זינגר: אגודות הספורט שזה התשתית, שזה הבסיס, אגודות הספורט קורסות עד לא קיימות.

אפרים זינגר: ואם גם נעשה עבודה מצוינת במסגרת בתי-הספר - את הטובים/המוכשרים וכדומה, צריכים לקלוט אגודות הספורט.

אפרים זינגר: אותה אגודת כדורסל, אותה אגודת שחייה וכדומה.

אפרים זינגר: הן לא קיימות היום.

אפרים זינגר: הן לא קיימות היום כי במסגרת תקצוב כזה או אחר מה שמגיע אליהם, זה די בירורים, אחד.

אפרים זינגר: שניים, זה מרשות השלטון המקומי ואמרת בצדק, ברצותו - יש סל ספורט ברצותו - אין סל ספורט - ואנחנו יודעים מה מצב הרשויות המקומיות.

אפרים זינגר: כלומר, אלה הבעיות הבסיסיות של הספורט.

אפרים זינגר: עכשיו שאנחנו לוקחים את סכומי הכסף, רק כדי להעמיד אותנו בפרופורציה הנכונה, ואנחנו מדברים על אירופה, אנחנו מככבים בתחתית הרשימה האירופאית מבחינת ההשקעה בספורט.

אפרים זינגר: כאשר התפיסה הרווחת באותן מדינות שאנחנו רוצים לדמות להן באירופה - התפיסה שלהן וההשקעה בספורט היא בהשקעה בחינוך, בהשקעה בערכים.

אפרים זינגר: בספורט כאמצעי ולא כמטרה.

אפרים זינגר: בסדר, בסוף התהליך מגיעים לתקווה שווה זהב.

אפרים זינגר: אבל זה ה-by produce.

אפרים זינגר: אבל מסתכלים על הספורט כאמצעי ובחברה כל כך שסועה ומפולגת כמו שלנו - הספורט בגדול אולי זה מדורת השבט האחרונה שאפשר לשים אנשים סביבה מכל שכבות האוכלוסייה, מכל הרקעים ולמצוא מכנה משותף.

אפרים זינגר: אבל צריך לחנך לזה.

אפרים זינגר: הספורט היום גם בקרב הדור הצעיר הוא נתפס מה שרואים בטלוויזיה והוא נתפס במערכת החינוך, המורה לחינוך גופני או המורה עם הכדור הם מבטלים שיעור כי יש את זה.

אפרים זינגר: המסר הוא שזה לא חשוב.

אפרים זינגר: והספורט כאמצעי הוא חשוב.

אפרים זינגר: הערה אחרונה.

אפרים זינגר: סדר עדיפויות - אנחנו מצויים במצב שאל"ף, אין מספיק כסף, זה תמיד המצב.

אפרים זינגר: בי"ת, אדי ודודו לא אמרו את זה, אבל תקציב מינהל הספורט רק לפני שלוש-ארבע שנים, היה 126 מיליון ש"ח.

אפרים זינגר: ומאז הוא נחתך בצורה.

אפרים זינגר: אז גם במצב הזה של החוסר, יהיה הכרח לקבוע סדר עדיפויות.

אפרים זינגר: וסדר עדיפויות, אנחנו מנסים לעשות את זה באותם מקומות שניתן לעשות, "במגזר הציבורי", אבל אז אנחנו נתקלים "במחוקק".

אפרים זינגר: כי מדינת ישראל עם המשאבים המוגבלים שיש לה, לא יכולה לממן עשרות ענפי ספורט.

אפרים זינגר: אי אפשר פשוט.

אפרים זינגר: גם אם העוגה תגדל - ונחלק את זה על פני עשרות אלפי ספורט - אז אנחנו נגיע למצב של פירורים.

אפרים זינגר: ניסו לעשות את האבחנה בין ענפי ספורט אולימפיים לענפי ספורט לא אולימפיים - שזה איזה שהיא חלוקה שמקובלת בעולם - המועצה להסדר הימורים ניסתה לעשות את זה, היה בג"ץ למועצת ההימורים, שוויוניות בפני החוק וכדומה.

אפרים זינגר: ואז צריך לעבור איזה תהליך חקיקה ולקבוע.

אפרים זינגר: אנחנו צריכים להיות במצב שבו יש עדיפות לענפי ספורט ואיזה ענפי ספורט תהיה הסכמה.

אפרים זינגר: אין ויכוחים גדולים מדי, צריך לשבת ולדבר, על זה לא יהיה ויכוחים, אבל צריך לגרום למצב כזה שיש עדיפות גם לענפי ספורט.

אפרים זינגר: לא במקרה במדינות מסוימות שאנחנו מסתכלים אז רואים שהריצות הבינלאומיות הם מתקדמים בזה ושם עיקר הספורט ועשרות אלפי ילדים וכדומה.

אפרים זינגר: ויש מקומות ששם זה השחייה ויש מקומות ששם זה השיט וכדומה.

אפרים זינגר: אין כמעט מקומות ואני לא מדבר על העשירים ביותר, שבהם יש מין שוויוניות בין כל הענפים.

אפרים זינגר: כך שפה צריך לעשות מעשה ופה צריך לעשות מעשה בשיתוף פעולה עם חכמי המשפט כדי שלא נמצא את עצמנו ביחד מול עתירות לבג"ץ כזה או אחר, כי היה ניסיון כזה.

אפרים זינגר: מבחינת התשתיות, מבחינת שחבר-הכנסת וילן אמר - אכן התשתיות הן במצב קשה מאוד.

אפרים זינגר: אבל אם נאמר את דעתי האישית כאן, המצב הקשה הרבה יותר אלה הן התשתיות האנושיות.

אפרים זינגר: כי יכול להיות שאנחנו נבנה מתקנים לתפארת ואנחנו נמצא אותם עומדים במצב שלא יהיו מספיק משתמשים בהם.

יוסי שריד: אבל בקניה רצים בהרים.

אפרים זינגר: יש תשתיות אנושיות ותשתיות פיזיות.

אפרים זינגר: התשתית האנושית שלנו בנושא הספורט היא בקריסה כבר המון שנים.

יוסי שריד: אני אגיד לך איך אתם צריכים לעבוד, כי ימשיכו לקצץ בתקציב.

יוסי שריד: אתם צריכים לאסוף את הסלבריטיז שלכם, מגל פרידמן ואחרים, ולערוך, אני מדבר ברצינות עכשיו, ולערוך כנסים של הצבעה לשרים שעוזרים לכם.

יוסי שריד: ואז יהיו יותר בעלי עניין לאמץ אתכם.

יוסי שריד: אחרת אתם יתומים.

יוסי שריד: כמו שעושים אנשי התרבות.

יוסי שריד: אנשי התרבות פעמיים-שלוש בשנה עושים כנס בצוותא.

יוסי שריד: מצביעים שם לשרים שעוזרים להם בכל מיני מגבות יד ואז הם מצליחים איכשהו להתקיים.

יוסי שריד: עכשיו אתם בעצמכם לא תבוא לעשות את זה, אבל אם תזמינו למשל סלבריטיז וספורטאים, ותזמינו את השרים הנוגעים בדבר.

יוסי שריד: תאמינו לי.

חיים שושן: אני רוצה להמשיך את מה שאפרים זינגר סיים.

חיים שושן: אני לא אלך להיסטוריה של מכבי שאני מניח שחלק מהשולחן מולי מכיר.

חיים שושן: אני רוצה להמשיך את מה שזינגר סיים וזינגר דיבר בהתחלה קצת על הנושא של ספורטאי הישג.

חיים שושן: אני חושב שהשולחן הזה צריך לדעת מה שאני אומר כל פעם ב-13 שנים שאני מנכ"ל מכבי פה.

חיים שושן: שבעצם אי אפשר לקיים ספורט בלי אגודות.

חיים שושן: אני מדבר עכשיו עלי ויכול להיות שאני אומר גם את זה בשם מרכזים אחרים, אני מניח שהם יסכימו איתי, למרות שהם לא פה, שהתפקיד שלנו.

יוסי שריד: אגב, יש כאלה שטוענים שאפשר לקיים ספורט רק בלי האגודות.

יוסי שריד: אני לא אומר שאני שותף לעמדה הזאת.

חיים שושן: על זה אני רוצה להגיד שני משפטים.

חיים שושן: המדינה שלנו על כל דבר אומרים הרבה דברים, אז בין היתר גם על זה, זה בסדר.

חיים שושן: האגודות לפחות במרכזי הספורט ואני אתמקד במכבי, יש להן תפקיד לחנך דור של ספורטאים כשבעצם הנושא שמחבר את כולם, זה המרכז שנותן הכוונה מקצועית וכלכלית.

חיים שושן: אני לא רוצה לתת פה נאום של פתוס, אני רוצה לקשור את הנושא.

דוד עמר: אם אתה יכול לפרט כלכלית למה אתה מתכוון.

חיים שושן: אפילו אצלך יש מחלקות ספורט, לא בכדורסל, שנעזרות על-ידי מרכז מכבי, אם תרצה אני אגיד לך מיהם אחר-כך, אתה יודע את זה.

דוד עמר: אני מבקש מה שאמרת, ליד היושבת-ראש, להגיד את השמות.

מל פולישוק-בלוך: לא, אין צורך.

חיים שושן: יש מכבי נשר והוא יודע שיש.

חיים שושן: אין לי ויכוח אתך.

דוד עמר: אבל לי יש ויכוח.

חיים שושן: לא אתי אין לך ויכוח.

חיים שושן: לנו יש תפקיד אחד במרכז מכבי וזה לפתח ולטפח אגודות עם ספורטאים.

חיים שושן: זה המשימה, בשביל לעשות את זה צריך כמה דברים, ביניהם, חוץ מידע מקצועי, אנחנו צריכים גם אלמנטים כלכליים.

חיים שושן: אנחנו צריכים, לא שאנחנו נותנים, אנחנו צריכים.

חיים שושן: אני קושר למה שאמר דוד מלכה ומה שאמר לפניו סמנכ"ל המשרד, ואני אומר עוד פעם, היתה תקופה שאגודות הספורט בארץ בכלל, היו נהנות מסיבה כאלה ואחרות מתקציבים יותר ממה שהיום.

חיים שושן: אלה עובדות, אני לא מעביר ביקורת אומר עובדתית.

חיים שושן: הקריטריונים השתנו וקשה מאוד היום להחזיק מחלקות ספורט, ואני לא רוצה להיכנס לפירוט, החומר קיים, העובר לוועדה, הועבר לוועדות, לכל הגופים והפורמליציות קיבלו את החומר.

חיים שושן: אני רק אגיד בשלושה משפטים שהדברים האלה מתרכזים, ולדוגמה, יש הוצאות בנושא של היסעים וביטוחים וטפסים לרישומים וציוד ומאמנים וכל הדברים האלה עולים כסף.

חיים שושן: ובשביל לקיים אגודה שממנה יצמח אחרי זה ספורטאי כמו גל פרידמן שלא גדל במכבי, או ספורט כמו אריק זאבי שלא גדל במכבי, אני בכוונה לוקח שניים שלא גדלו אצלנו, אלא הם גדלו בספורט.

חיים שושן: צריך אגודה ותשתית.

חיים שושן: ואגודה ותשתית היושבת-ראש יודעת מה זה, כי רמזתי קודם שאת הספורט היא מכירה משחר ילדותה בהקשרים אחרים.

חיים שושן: ואני חושב שגם דוד יודע שבשביל ספורט צריך כסף וזה מה שרציתי להגיד קודם, לא כמכבי.

חיים שושן: אני רוצה לסיים בשני משפטיים.

חיים שושן: על מנת שאנחנו כמרכז מכבי נוכל להמשיך לטפח את 900 מחלקות הספורט שקיימות בענפים שונים, ב190- אגודות מהקטנות ועד הגדולות.

חיים שושן: עכשיו אגודה לצורך העניין, אני קורא גם ליחידה אחת של יישוב קטן שהיא אגודת ספורט בג'ודו ומכבי תל-אביב יכולה להיות אגודה עם 20 ענפים.

חיים שושן: יש אצלנו יש כאלה.

חיים שושן: כל אחת בפני עצמה היא אגודה, מקבלת מבחינתנו את הטיפול כמו שאנחנו יכולים לתת לה.

חיים שושן: אבל אני חוזר ואומר, ככל שהאגודה תקבל יותר משאבים באמצעים כאלה או אחרים, יקל עלינו לסייע לה.

חיים שושן: זה הכל.

יוסי שריד: אולי אתה מוכן, לי אין דעה בעניין הזה דרך אגב על זה.

יוסי שריד: אולי אתה מוכן לשכנע אותנו שהמרכזים הם חיוניים.

יוסי שריד: למה כל העניין לא יכול להתבצע באמצעות אגודות עירוניות.

יוסי שריד: למה המרכזים הם חיוניים?

חיים שושן: קודם כל, למה אני צריך לשכנע אותך, אמרת קודם שאין לך דעה.

חיים שושן: אז זה לא לשכנע, להביע את הדעה שלי אתה רוצה שאני אגיד.

חיים שושן: תראה, חבר-הכנסת יוסי שריד בוא אני אסביר לך.

חיים שושן: בשביל לעשות פעילות משותפת לטובת קבוצה של אגודות, צריך מישהו שיעשה אותה.

חיים שושן: באופן פרטני העסק הזה לתפיסתי, לא יכול לעבוד.

חיים שושן: מרכז מכבי, אני מדבר עכשיו על המרכז שבו אני מנכ"ל, יש שישה עובדים.

חיים שושן: זה כל מרכז מכבי.

חיים שושן: שכל אחד מהאנשים האלה, ואני נכנס עכשיו כבר לנושא אחר לגמרי, אמון על קטע.

חיים שושן: אז אם באגף הכדורגל של מרכז מכבי עוסקים ב-350 מחלקות כדורגל, מטיפוח של ילדים נוער ונערים.

חיים שושן: תאמר לי אתה, מישהו אחר איך יעשה את זה, איך יחבר את מכבי דימונה ומכבי שדרות.

יוסי שריד: תיאורטית אפשר שיהיה מרכז אחד, נניח.

חיים שושן: אידיאולוגית אני לא בטוח.

מל פולישוק-בלוך: כדי לא לרסק לגמרי, לא כולם זה נשר.

מל פולישוק-בלוך: אתה יודע מה קורה בשלטון המרכזי.

חיים שושן: אני לא בטוח שאליצור קרית אתא רוצים להיות מכבי קרית אתא, או הפועל קרית אתא.

חיים שושן: לא בטוח, זה לא אני צריך להחליט.

יוסי שריד: באיזה מובן?

חיים שושן: במובן האידיאולוגי.

יוסי שריד: מה האידיאולוגיה?

חיים שושן: של אליצור - יש להם אידיאולוגיה של ספורט.

יוסי שריד: מה עם אידיאולוגיה של הכדורסל?

חיים שושן: אני הבאתי דוגמה.

חיים שושן: מי שקובע את הדבר זה השטח, לא אנחנו.

חיים שושן: השטח רוצה שיהיה אליצור.

יוסי שריד: אבל השטח קובע את ההזדהות עם הקבוצה, אבל לא עם המרכז.

יוסי שריד: המרכז לא משחק.

יוסי שריד: כמו שיש מנצ'טסר יונייטד ויש אוהדי בית"ר ירושלים.

חיים שושן: אבל מה לעשות, שכן רוצים שיהיה מרכז.

יוסי שריד: מי רוצה?

חיים שושן: הקבוצות רוצות.

חיים שושן: אתה אומר שלא, אז אתה יודע יותר טוב ממני.

יוסי שריד: לא, מי אמר שהקבוצות רוצות.

חיים שושן: אני אומר לך.

חיים שושן: שאלת אותי ואני עונה.

יוסי שריד: הוא המרכז, אז ודאי שהוא אומר.

חיים שושן: לא, אני אומר מה שהקבוצות.

מל פולישוק-בלוך: תביא אנשים אחרים שיחשבו אחרת.

חיים שושן: הקבוצות יכולות לקחת את כספם במועצת ההימורים בלי מרכז מכבי.

חיים שושן: הן צריכות למלא, יאשר את זה דודו, כל קבוצה שרוצה היא מקבלת את כספיה.

חיים שושן: קבוצה שרוצה מהפועל ת"א דרך מכבי חיפה, של יענקלה שחר, שרוצה לקבל את כספיה באופן ישיר ממועצת ההימורים - יכולה לעשות זאת.

חיים שושן: למה יש לי לפחות 700-800 מחלקות שלוקחות דרך מרכז מכבי במועצת ההימורים, אם הן לא רוצות?

חיים שושן: תענה לי.

חיים שושן: עכשיו ה-15 אחוז הוא תקורה שהוחלט עליה לפני שנים בחקיקה, היה 25 אחוז, השולחן הזה הוריד ל-15 אחוז.

יהודה שקמה: היה 30 אחוז.

חיים שושן: הנה יהודה שיותר ותיק ממני, אומר 30 אחוז.

חיים שושן: הוא כבר 30 שנה בכדורגל, אני רק 13 שנה בתפקיד.

חיים שושן: אז הנה יש לך דוגמה אחת, אם רוצות קבוצות להתנתק מהמרכזים, הן יודעות לעשות את זה מצוין.

חיים שושן: הן צריכות למלא פורמליזציה ויודעות לעשות את זה.

דוד עמר: אני מאלה שאומרים, זה התקציב זה מה שיש.

דוד עמר: עם זה צריך לדעת להסתדר ועם זה צריך לדעת לחיות.

דוד עמר: ככה אני מנהל את העיר שלי, עוד מעט 20 שנה ראש עיר, אין גירעון אף שנה.

דוד עמר: זה מה שיש ועם זה אני חי.

דוד עמר: אני חושב ההישגים בעיר הם לא מבוטלים.

דוד עמר: במקום שאני אביא לכאן ואני אתחנן תכנית הבראה, לא תכנית הבראה, כן לא הלוואה, לא הלוואה.

דוד עמר: במקום זה, אני נאבק עם עצמי.

דוד עמר: אבל גם ה-200 מיליון, 250 מיליון שיש בשנה, שיתחלקו.

דוד עמר: למה?

דוד עמר: אין שקיפות.

דוד עמר: אתה רוצה להגיד לי שיש שקיפות.

דוד עמר: למה אין דירקטורים?

דוד עמר: כמה פעמים אני צריך לבקש מהשרה והשר הקודם, מדוע השלטון המקומי שמשקיע מעל מיליארד ש"ח בשנה בנושא ספורט במדינה, מדוע אין לו נציגים בדירקטוריון, לא במועצת ההימורים, לא בוועדה הציבורית.

דוד עמר: למה הוא לא לידי ביטוי?

דוד עמר: כי יכול להיות שאני אבוא מחר להנהלת השלטון המקומי ואני אקבל החלטה, יותר לא מתעסקים בספורט.

דוד עמר: ואני רוצה לראות אותך, תבוא אתה ומרכז מכבי וכולם, שיבואו לנשר ויסמנו את המגרש וירכיבו את הרשתות וכו' וכו'.

דוד עמר: נראה אתכם הגיבורים הגדולים.

דוד עמר: אם השלטון המקומי לא יבוא לידי ביטוי גבירתי היושבת-ראש, חבריי חברי-הכנסת, לי אין שום ספק, זה רק עניין של זמן עד שכל הנושא הזה יתמוטט.

דוד עמר: אני כבר לא רוצה לדבר על נשר, נשר מסתדר.

דוד עמר: אני בונה עכשיו אצטדיון ב-20 מיליון ש"ח.

מל פולישוק-בלוך: מאיפה הכסף?

דוד עמר: מצאתי.

מל פולישוק-בלוך: מצאת תורמים, איך?

דוד עמר: שום דבר, מתקציב העירייה, זה הכל.

דוד עמר: חסכתי כל שנה 400 אלף, חצי מיליון.

דוד עמר: בסוף יש לי 700 אלף ש"ח תקציב המדינה לעזור לעיר של 25 אלף איש.

דוד עמר: לעזור לי לעיר שקלטה 30 אחוז עולים חדשים.

דוד עמר: שהגיעה להישגים בחינוך ל-72 אחוז.

דוד עמר: הרי זה בושה וחרפה.

דוד עמר: אם אתה לא חבר של השר אתה לא מקבל.

דוד עמר: אין מה לעשות.

דוד עמר: את זה תעביר לה, תגיד לה, דוד עמר אמר את זה.

דוד מלכא: אני לא מסכים אתך.

דוד עמר: אתה לא מסכים אתי, רק תגיד לה ככה.

דוד עמר: הדברים הם ברורים והם פשוטים.

דוד עמר: שלטון מקומי צריך להביע את דעתו במקומות שקובעים ומחליטים.

מל פולישוק-בלוך: אין לכם אף ייצוג במועצה להסדרי הימורים?

דוד עמר: אין לנו שום דבר.

דוד מלכא: זה על-פי חוק אין.

מל פולישוק-בלוך: למה?

דוד מלכא: כי ההרכב של הדירקטורים, זה שבעה עובדי מדינה, ארבעה נציגי ציבור ושבעה נציגי ספורט.

דוד מלכא: אנחנו מוכנים, אם יהיו מוכנים להכניס גם כן נציגים מהרשות המקומית, אנחנו רוצים דירקטורים גם בפיס.

מל פולישוק-בלוך: אמרת נציגי ספורט, עובדי מדינה ונציגי ספורט.

דוד עמר: אני תמיד דרשתי.

דוד עמר: למה שלא יהיה הכל שקוף.

דוד עמר: שמשרד החינוך יבוא לידי ביטוי במפעל פיס, שהשלטון המקומי יבוא לידי ביטוי.

מל פולישוק-בלוך: הפיס משקיע בספורט עד כמה שידוע לי.

דוד מלכא: לא, גם היום הפיס נותן כ-420 מיליון למבני ציבור.

דוד מלכא: רשות מקומית יכולה לבחור מה היא מעונינת.

דוד מלכא: היא יכולה לבחור אולם ספורט או לחילופין מקווה או לחילופין בית-כנסת.

דוד מלכא: ויש רשויות שעדיין בוחרות מתקני פיס.

דוד עמר: גברתי היושבת-ראש, כשלטון מקומי אין לנו נגד שהחינוך, נדמה לי שיוסי שריד היה שר, אני באתי ודרשתי שבמפעל הפיס משרד החינוך יבוא לידי ביטוי.

דוד עמר: למה רק אוצר?

דוד עמר: למה רק נציגי ציבור?

מל פולישוק-בלוך: זה דיון במקום אחר.

דוד עמר: אני מבקש מוועדת החינוך של הכנסת שהשלטון המקומי יבוא לידי ביטוי ואז יש 200 - 200; יש 300 - הכל על השולחן, הכל שקוף.

מל פולישוק-בלוך: עובדי המדינה מאיפה הם באים?

דוד מלכא: שלושה מן האוצר וארבעה ממשרד החינוך.

דוד מלכא: כרגע יש בפועל שלושה מהחינוך ושניים מן האוצר.

אדי הרשקוביץ: זה עניין של חקיקה.

אדי הרשקוביץ: כמה נציגים בכל גוף - זה חלק מחוק הסדר.

דוד עמר: אני מתכוון להביא את זה לסיעת הליכוד.

ירמי אולמרט: אני בתפקיד כשנה אחת.

ירמי אולמרט: אבל ,איך אומרים, עוסק בספורט כמעט מאז שאני זוכר את עצמי בכל מיני חתכים, בכל מיני פעילויות.

מל פולישוק-בלוך: גם הגעת ממכבי?

ירמי אולמרט: רק בשביל ההיסטוריה, אני התחלתי בבית"ר.

ירמי אולמרט: אבל האמת היא שאני בשתי המכביות האחרונות, במכביה ה-16 הייתי אחראי על נושא הביטחון.

ירמי אולמרט: במכביה ה-17 אני אחראי גם על נושא הביטחון, הבטיחות והפינוי הרפואי.

ירמי אולמרט: אני הגעתי לאיגוד הכדורסל עקב באמת הגיעי מהתנדבות למרכז מכבי.

ירמי אולמרט: אני מתחיל דווקא בנקודה הזאת, המרכזים בסך הכל הם חשובים.

ירמי אולמרט: אפשר להיכנס פה לדיון ארוך, אבל זאתי מערכת.

ירמי אולמרט: אני רוצה לתת רק דוגמה אחת שקשורה למשל היום אצלנו בכדורסל.

ירמי אולמרט: יש בקרה תקציבית.

ירמי אולמרט: מה שקרה בבקרה התקציבית לא יקרה מה שקרה בשלטון המקומי בשנה האחרונה.

ירמי אולמרט: אנשים היום מובטח שכרם דרך זה שיש בקרה ובטוחות.

ירמי אולמרט: ומי כמו דוד עמר יודע כשקיבלנו את מ.כ.

ירמי אולמרט: חיפה-נשר, ברגע האחרון זה היה על-מנת להבטיח שישנן בטוחות.

ירמי אולמרט: והבטוחות נועדות להבטיח שגם השחקנים וגם כל הסגל המקצועי האחר יקבלו את שכרם.

ירמי אולמרט: ולשמחתי היום פה לא יקרה מה שקרה לאחרונה ועדיין קורה בשלטון המקומי ואני גם בעל ניסיון בשלטון המקומי.

ירמי אולמרט: ואחת הדוגמאות למשל שהמרכז מסוגל, גם בזכות השם שלו וגם בזכות הקשרים שלו, לקחת הלוואות ולתת בטוחות לקבוצות.

ירמי אולמרט: ואני אומר את זה גם כחבר ועדת הכספים במכבי ועושים את זה.

ירמי אולמרט: אגודות לבד אינן מסוגלות.

ירמי אולמרט: יש לנו מספיק בעיות עם מכבי מעשרות מקומות, כולל אגודות די חזקות שבלי היכולת של המרכז, להיות איזה תווך בין גופים כלכליים לבין האגודה עצמה - האגודה מזמן היתה קורסת.

ירמי אולמרט: דבר שני שכדאי לציין, חבר-הכנסת יוסי שריד, ואני מתפלא אולי שאתה לא הזכרת את זה.

ירמי אולמרט: אין ספק שהספורט עבר בעשרות השנים האחרונות שינוי מערכות אדיר.

ירמי אולמרט: פעם כשאמרנו ספורט זה קודם כל אמרנו ברוב ענפי הספורט, זה היה כמו שאומרים, ספורטאים מתנדבים שאסור היה להם לקבל אגורה.

ירמי אולמרט: אני עוד זוכר היטב את אותם אלה שמצאו שהם קיבלו איזה 2000 דולר על איזה תחרות ושכחנו מיהם כבר.

מל פולישוק-בלוך: המילה "מקצוענות" היתה מילת גנאי.

ירמי אולמרט: השתנו הדברים וצריך להבין את זה.

ירמי אולמרט: ולכן על פניו עלה פה קודם הנושא הזה של תקציבים בעבר.

ירמי אולמרט: עיקר התקציבים שהיו בעבר היו במונחים ריאליים ודאי יותר גבוהים ממה שהם היום, הם הלכו בהחלט למערכת המקצועית ולתקורות הניהוליות.

ירמי אולמרט: היום רוב הכסף שמגיע בסופו של דבר הולך לספורטאים.

ירמי אולמרט: בואו ניקח בצורה נורא פשוטה, ספורטאי שבהחלט היה אצלנו בחדשות כמו בחור כמו אלכס אברבוך.

ירמי אולמרט: משום שבחור כזה, ואני בכוונה לא לוקח כדורסלן, משום שבחור כזה יוכל להקדיש באמת את מלוא זמנו לנצל את הגיל/ בשביל שהבחור יוכל למצות מכוחו עד הסוף, הוא חייב להיות היום מקצועי, הוא חייב לחיות מהדבר הזה - עולה השאלה מאיפה מגיע כסף.

ירמי אולמרט: ואני מניח ואני מכיר מספיק שחיינים, אין חוכמות, היום אתה צריך לאפשר לספורטאי את יכולת הקיום.

ירמי אולמרט: המקור העיקרי שהכסף היום מגיע ממנו לטובת הספורטאים בסופו של דבר, האלה היותר מקצוענים, זה לא הכסף הממשלתי.

ירמי אולמרט: עיקרו של דבר זה בסופו של דבר מה שאנחנו מצליחים להשיג דרך חסויות, דרך גורמים כלכליים וזכויות השידור.

ירמי אולמרט: חבר-הכנסת יוסי שריד ישבת אתנו באגודת המשנה של ועדת הכלכלה על הנושא של השידורים.

ירמי אולמרט: אני אומר לך פה, הולכים כספים שאתה אומר לעצמך מאיפה ואיך.

ירמי אולמרט: אני אתן רק דוגמה אחת קטנטנה.

ירמי אולמרט: מנהלת ליגת הכדורסל העל אצלנו, חתמה על הסכם על צ'רלטון בהיקף עצום.

ירמי אולמרט: אבל צ'רלטון זה לא חברה משדרת.

ירמי אולמרט: אז ערוץ 5 שלא היה מסוגל להתמודד אתה אותו גובה כסף, קנה משם זכויות ומשלם היום לצ'רלטון בעלות שיותר גבוהה אם היה קונה לבדו את הזכויות שלו, שלא היה לו כסף לשלם אותם.

ירמי אולמרט: הוא יכול היה - רק לא היה לו את הכסף לעשות את זה.

מל פולישוק-בלוך: לא, אמרו שאי אפשר היה פרוצדורלית לא דרך מישהו מסוים.

ירמי אולמרט: היה קטע שאפשר היה גם.

ירמי אולמרט: מה אני רוצה לומר, בסופו של דבר הרבה מאוד כסף פרטי וכסף עסקי מגיע היום לספורט.

ירמי אולמרט: ואני אומר לכם בצורה הכי ברורה, מבורך.

ירמי אולמרט: אני הייתי ראש ראשות, בגבעת שמואל הגענו למסקנה ואני מניח שגם דוד עמר עשה את השיקול אצלו עכשיו שהוא בא לעזור למ.כ.

ירמי אולמרט: חיפה-נשר, קבוצת כדורסל לליגת העל.

ירמי אולמרט: אתה רוצה להתמודד על חינוך ועל נוער ואתה רוצה לקחת את הילדים מהרחוב ולהביא אותם מכל הדברים "הרעים" שישנם ברחוב, תן להם את הספורט.

ירמי אולמרט: קבוצה גם מקצוענית מהווה ביישוב שלה מודל לחיקוי.

ירמי אולמרט: אתמול הייתי במשחק ברמת השרון, בכל רבע במחצית הביאו את הילדים מבית-הספר לכדורסל על-יד הגדולים לבוא לקלוע ולהראות איך הם קולעים, ונתנו לכל אחד איזשהו שי קטן.

ירמי אולמרט: הילדים האלה באים, הם באים עם ההורים שלהם.

ירמי אולמרט: לפני שבועיים בגבעת שמואל עשו אותו דבר, הביאו את הילדים של בית-הספר לכדורסל.

ירמי אולמרט: אבל הכינו אותו לבוא עם ההורים שלו.

ירמי אולמרט: אז יש פתאום אולם מלא שבאים, יש המון דברים שאפשר לעשות אותם ושעושים אותם.

ירמי אולמרט: אנחנו היום נמצאים במצב שבו מדברים לאיפה הולך הכסף הממשלתי.

ירמי אולמרט: אני רוצה להביא פה אתגר, דווקא מהדברים של דוד עמר.

ירמי אולמרט: ואני קצת מכיר מה זה נקרא דירקטוריון מפעל הפיס.

ירמי אולמרט: בוא ניקח ברמה הלאומית את כל הכנסות מפעל הפיס ואת כל הכנסות המועצה להסדר הימורים לספורט, שבואו נזכור, מי זה המממנים - המממנים זה עם ישראל, זה הכסף של האנשים הקטנים שרוצים להרוויח כסף גדול.

ירמי אולמרט: בואו נעשה ראיה ארוכת טווח אסטרטגית לראות את הצרכים האמיתיים של התרבות, שלא רק לחבר'ה שהיו קודם, לאומנים ולמייצרים וכך הלאה ולמפיקים, אלא גם לאולמות שצריך.

ירמי אולמרט: דרך אגב, אותי לא שאלו שהייתי ראש מועצה ובגבעת שמואל קבוצה בליגת העל כבר כמה וכמה שנים, הגיעה גם לגמר הגביע.

ירמי אולמרט: אין אולם כדורסל, מ שחקים באור-יהודה, משחקים בפתח-תקוה.

ירמי אולמרט: הזמינו אותנו לשחק ברמת-גן.

ירמי אולמרט: אין אולם כדורסל בגבעת שמואל, אולם תחרותי.

ירמי אולמרט: בואו ניקח את כל הצרכים האלה, את כל הכספים האלה, נעשה שדרוג נכון שבו לא במפעל הפיס לא יהיו רק ראשי רשויות, אין שם אנשי ספורט.

ירמי אולמרט: ובואו נעשה עם הדבר הזה איזשהו סוג של אתגר ברמה הזאת לחשיבה במסגרת דיוני ארוכי הטווח שאת מתכננת לעשות אותם.

ירמי אולמרט: ובסופו של דבר, במעט הכסף שיש ברור לגמרי שאין מספיק כסף לכל המשימות.

ירמי אולמרט: ואנחנו מהמעט כסף שמקבלים יחסית גם מהמועצה להסדר ההימורים וגם ישירות ממינהל הספורט, זה בעיקרו של דבר זה הולך לנבחרות לאומיות, זה הולך לחלק מהתקורות הניהוליות והמקצועיות של הסגלים שהם מאמנים אותם.

ירמי אולמרט: ובכל זאת אנחנו כן מקיימים היום עם המשרד כמה פעולות בראייה של ארוכת טווח.

ירמי אולמרט: ואחד הדברים ולא במקרה ואני אומר את זה פה, לזכותה של השרה, אנחנו כרגע נמצאים אתם בהליך אחד שכבר התחיל להתממש שהעברנו את כל כדורסל הילדות מכיתה ג' עד כיתה ז' כולל, בשנה הבאה כיתה ח', ואולי כיתה ט', לפעילות במסגרת התאחדות בתי-הספר.

ירמי אולמרט: הדבר הזה אמור להבטיח יותר פעילות שנעשית בבתי-ספר ממספר אגודות שיכולנו להעמיד.

ירמי אולמרט: זה שלב אחד.

ירמי אולמרט: אנחנו כרגע באגודת מטה איתן על פיתוח וטיפוח שקשורים לכדורסל הנשים כדי להחזיר, ואני קורא לזה "עטרה ליושנה".

מל פולישוק-בלוך: למה היתה פעם עטרה?

ירמי אולמרט: היו שנים שהיו קבוצות טובות.

ירמי אולמרט: אני חושב שגם את היית פשוט צעירה מדי בשביל לזכור.

ירמי אולמרט: משחק הכדור אצלנו לא נשפטים לפי ההישגים גם לפי הרעש שהם יוצרים.

ירמי אולמרט: שקבוצת אלופת ישראל בעשור האחרון, ה"כמעט האלופה", מכבי חיפה, מפסידה לאיזה קבוצה איזוטרית בנורבגיה, אז איך שהוא זה עובר לסדר היום.

ירמי אולמרט: אנחנו את אלופת איטליה, אנחנו לוקחים בסדר גודל כזה ומנצחים ב- 40-50 הפרש.

ירמי אולמרט: שלפני 30 ו-40 שנה היינו מפסידים.

ירמי אולמרט: אבל אלה דברים שצריך להעמיד, אני קורא לזה "אתגרים בפני המשרד" ואני אומר, בעקרון יש עם מי לדבר.

ירמי אולמרט: הדבר האחרון שאני רוצה להתייחס שהוא בעצם הבעיה העיקרית שלנו שהוא לא קשור לתקציב הזה.

ירמי אולמרט: וזה נכון לכל קבוצות הכדור, אבל בעיקר לכדורגל ולכדורסל.

ירמי אולמרט: אנחנו משלמים היום הרבה מאוד כסף לנושא האבטחה במגרשים.

מל פולישוק-בלוך: אם אתה כבר מדבר על אבטחה ואתה נכנס כאן לתחום שיש לנו ועדת משנה ספציפית.

מל פולישוק-בלוך: אבל מכיוון שאנחנו עדים יום יום לאלימות, האם לא נראה לכם, אני אומר את זה רק במאמר מוסגר, כי זה באמת לא נושא הדיון, אבל לא נראה לכם שהגיע הזמן לעשות צעדים יותר דרסטיים כנגד המקרים האלה.

מל פולישוק-בלוך: כדי שלא תצטרכו להשקיע כל-כך הרבה כספים כנגד אלימות.

מל פולישוק-בלוך: למשל לסגור, זה אולי פחות בכדורסל ויותר בכדורגל, פשוט להפסיק לאותה קבוצה את הפעילות באותה שנה.

מל פולישוק-בלוך: או אותה קבוצה שהאוהדים שלה מגלים התנהגות שאינה ספורטיבית.

מל פולישוק-בלוך: ב-NBA שחקן שהרים יד או קילל או משהו, זה עלה לו ב-20 מיליון דולר שמעתי.

מל פולישוק-בלוך: ואמרו לו, "לך הביתה".

מל פולישוק-בלוך: אז אפשר לעשות את זה לקבוצה.

ירמי אולמרט: ה-NBA זאת מערכת ספורט מקצוענית שמרשה לעצמה.

ירמי אולמרט: אנחנו בעקבות העונה הקודמת שבה היו לנו מספר מקרים בהחלט לא קלים של אלימות מילולית, קיימנו במהלך הקיץ שורה של דיונים במסגרת הנהלת האיגוד אצלנו.

ירמי אולמרט: קודם כל, אנחנו מגלגלים כרגע מהלך של קמפיין נקרא לזה "לא תקשורתי", אלא קמפיין משולב הסברתי שהולך לעלות אצלנו לדיון שבו אנחנו בהחלט, אם צריך להשקיע והתכלית של זה היא בראש ובראשונה, "נושא חיובי של הסברה".

ירמי אולמרט: אבל אני ישבתי בוועדת המשמעת שלנו וגם עם אנשי בית-הדין הגבוה של איגוד הכדורסל.

ירמי אולמרט: ופתחנו גם בתקנון, הסתבר כמו שקורה לא פעם שבתקנוני הענישה יש מספיק כלים, השאלה אם משתמשים בהם.

ירמי אולמרט: לדוגמה אחת, למשחק אחד שהיה, היה דרבי ראשון השנה בנוער בין הפועל למכבי ת"א, מי שזוכר שמה הופסק החשמל ועוד חפצים שנזרקו על שופט.

ירמי אולמרט: הקבוצה נענשה במימוש על תנאי שכבר היה לה, של שני משחקים ללא קהל.

ירמי אולמרט: עוד ארבעה משחקים ללא קהל ועוד שישה נוספים על תנאי מחוץ לבית.

מל פולישוק-בלוך: זה עזר?

ירמי אולמרט: אני מקווה שיעזור, זה קבוצת הפועל ת"א נוער ואני מקווה שהדבר הזה, לקהל של הפועל ת"א יעזור, כי הילדים עצמם היו בסדר.

דוד עמר: תדבר על איך מחלקים את הכסף, זה יותר חשוב.

ירמי אולמרט: לא יכול להיות שאנחנו בגלל היותנו ישראליים, נצטרך לשלם גם את כל מחיר האבטחה.

יוסי שריד: אני לא חשבתי שנדבר על זה היום, כי על זה מדברים במקומות אחרים.

יוסי שריד: אבל אם זה כבר הוזכר, אז אני אגיד רק הערה אחת.

יוסי שריד: אני קצת מודאג מזה שאומרים, זה פעם ראשונה אחרי 2000 שנה, אני מדבר על מה שקרה אמש.

יוסי שריד: אייברי הכניס אגרוף שם לברקוביץ.

יוסי שריד: גם ב-NBA זה לא קרה 2000 שנה.

יוסי שריד: אז הטענה שזה לא קרה 2000 שנה ואולי זה לא יקרה 2000 שנה, בדיוק להפך, מכיוון שקרה, גם ב-NBA זה לא קרה.

יוסי שריד: והיושבת-ראש צדקה, לקחו את כל השחקנים, גיבורים הכי גדולים, כוכבים הכי גדולים והשליכו אותם אחר כבוד עד סוף העונה וזה היה כרוך בהפסדים.

אורי אפק: אבל לא הפסיקו את הליגה.

יוסי שריד: היושבת-ראש לא הציעה להפסיק את הליגה, היא הציעה שהשחקן שאתמול עשה מה שעשה, יורחק ממשחקים עד סוף השנה.

יוסי שריד: אבל מכיוון שאני יודע שהוא יורחק לכל היותר למשחק אחד, אז אחר-כך אנחנו נדבר, אפרים זינגר, על הקשר בין חינוך לספורט.

יוסי שריד: ואני רוצה לטעון ברשות

יוסי שריד: כם, כי אתם ודאי לא אשמים בזה ואני מתנצל שאני אומר את מה שאני אומר.

יוסי שריד: הספורט כפי שהוא היום משחית את הנוער.

יוסי שריד: לא זו בלבד שהוא איננו מועיל לנוער - הוא משחית את הנוער.

יוסי שריד: ואני אנסה להסביר למה אני מתכוון.

יוסי שריד: ואם הוא משחית את הנוער - אז אני מניח שתהיה הסכמה מלאה כאן בין כולנו שלא צריך.

יוסי שריד: או מכל מקום זה לא בראש דאגותינו.

יוסי שריד: לפני כן אני רוצה לומר במאמר מוסגר, בכלל דוד דיבר על שקיפות, בכלל אני לא כל-כך מבין את זה, כולם צריכים לשתף את כולם.

יוסי שריד: כל מי שידו באותו מפעל, משרד החינוך, רשויות מקומיות, אלה צריכים לשתף את אלה ואלה צריכים לשתף את אלה.

יוסי שריד: מה בכלל הבעיה, כן חוק לא חוק.

יוסי שריד: אני חושב שזה אל"ף-בי"ת.

יוסי שריד: אבל אני חוזר לעניין הזה של הספורט שמשחית.

יוסי שריד: תראה, המאמצים שלכם אני ודאי מעריך אותם, הם בטלים, כי מה שעומד, זה תמיד אני אומר בהקשרים אחרים, למשל על דרך התנהגות של מנהיגות.

יוסי שריד: כל מורה יכול להיכנס לבית-הספר ולהגיד את הדברים הכי נכונים ולהשתדל כמיטב יכולתו.

יוסי שריד: בסופו של דבר, המורים האמיתיים זה לא המורים שמתייצבים בכל כיתה, המורים האמיתיים זה המנהיגים, המדינה.

יוסי שריד: פוליטיים, הרוחניים, הדתיים ומהם רואים ואכן עושים.

יוסי שריד: אותו דבר אני אומר כאן, אני אסביר.

יוסי שריד: אומרים שעברו למקצוענות, בסדר, עברו למקצוענות מבחינת הכסף, אבל לא עברו למקצוענות מבחינת הרמה.

יוסי שריד: ההוכחה הכי טובה היא כמובן הכדורגל.

יוסי שריד: אז מה הילדים לומדים - הילדים לומדים שאפשר לקבל הרבה כסף גם מבלי שאתה צריך להוכיח הישגים.

יוסי שריד: כבר אלף פעמים אמרתי שיש לנו מזל רע שמפעם לפעם אנחנו צריכים למדוד את עצמנו מול אחרים.

יוסי שריד: כי אלמלא היינו צריכים למדוד את עצמנו מול האחרים בתחרויות שכפויות עלינו, אז היינו חושבים למשל שהכדורגל כפי שהם משחקים בארץ - זה המשחק.

יוסי שריד: מפעם לפעם מזל רע, צריך להתמודד גם בחוץ.

יוסי שריד: אז מקבלים חמש חתיכות בראש, אבל כעבור שבוע זה נשכח וחוזרים אל הביצה.

יוסי שריד: הדוגמה הזו היא דוגמה רעה.

יוסי שריד: ירמי, כשאתם מדברים על הילדים, שמגיעים, ודאי זה חלום מאוד ידוע, אגב גם במדינות נחותות לא רק במדינות מתקדמות, שההורים יודעים שהספורט מכניס כסף ולכן הם.

יוסי שריד: אבל אני לא בטוח שזה בהיבט החינוכי זה בדיוק הדבר הנכון.

יוסי שריד: אז כולם רוצים שהילדים שלהם יהיו טניסאים ורצים וכל יום יש אליפויות במקום זה או אחר, אפילו באתלטיקה ומקבלים שם הרבה כסף, זה לא חינוך.

יוסי שריד: אז בסדר, אפשר לומר, תמיד נעים לקבל מדלייה, אבל אם אנחנו מדברים על חינוך, זה לא חינוך.

יוסי שריד: לירמי אולמרט אמרתי בחוץ ואני אגיד את זה גם כאן.

יוסי שריד: מה שאמר אתמול אפי בירנבאום זה דבר נכון וגם זה משחית, מדוע?

יוסי שריד: הרי לפעמים אני מסתכל ואני רואה שמשחקים כאן עם יתרות של ה-NBA.

יוסי שריד: לפעמים יש חמישה שחקנים זרים על המגרש.

יוסי שריד: עכשיו אני לא חשוד קסנופוביה, הלוואי שהיו מתייחסים לעובדים הזרים אצלנו ביחס ראוי.

יוסי שריד: אי אפשר לייחס לי קסנופוביה, אבל אי אפשר לדבר על זה גם כעל ספורט.

יוסי שריד: לא אנחנו חינכו אותם, לא אנחנו גידלנו אותם.

יוסי שריד: אין גם וזה הדבר העיקרי, אין גם מוטיבציה לילד או אפילו ליותר מילד, לנער, אין לו מוטיבציה בעצם אמיתית, כי הוא יודע שבסוף הוא יגיע לאן שהוא יגיע, אבל הוא בעצם לא יגיע.

יוסי שריד: למה?

יוסי שריד: כי חמישה שחקנים זרים ישחקו על המגרש במקומו.

יוסי שריד: אז אני מוכן לוותר על אליפות אירופה, ובלבד שהאגודה כל-כך חשובה ומרכזית, שממנה לוקחים דוגמה, תשתף יותר שחקנים ישראליים, אבל האגודה הזו הפכה להיות עכשיו המקרר של כל הכשרונות הצעירים במדינת ישראל.

יוסי שריד: מצד אחד, רוכשים אותם כדי שלא יהיו למישהו אחר.

יוסי שריד: ואחר-כך מכניסים אותם לתוך המקרר כדי להקפיא אותם למשך כמה שנים, יכולתם גם לא עולה במשך הזמן - אלא אפילו יורדת.

יוסי שריד: כל הדברים האלה הם אנטי-חינוכיים, ספורט זה הזדמנות שווה, ספורט זה עניין של ערכים.

יוסי שריד: ספורט זה עניין של הזדמנות שווה, של תחרות הוגנת, לא של מונופול, לא של מי שיש לו בגלל סיבות כאלה ואחרות יותר משאבים, אז הוא בהכרח גם המנצח.

יוסי שריד: הרי לא המשאבים אנחנו רוצים שינצחו, אנחנו רוצים שהכשרון והכשרונות ינצחו.

מל פולישוק-בלוך: תודה רבה.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה לומר את דעתי בהקשר לדברים שנאמרו כאן.

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שספורט, אמרתי את זה גם בתחילת הישיבה, ספורט זה כלי חינוכי.

מל פולישוק-בלוך: אבל בעיני ובראש ובראשונה גם כלי שמחנך למצוינות.

מל פולישוק-בלוך: וברגע שכל אחד ולא דווקא לשוויוניות, נכון שצריך לאפשר לכל אחד את ההזדמנות השווה.

מל פולישוק-בלוך: נכון שצריך לאפשר לכל ילד לחלום להיות ברקוביץ או מישהו אחר.

מל פולישוק-בלוך: אבל מצוינות זה שם המשחק בספורט.

מל פולישוק-בלוך: אין דבר יותר מספורט שמבליט את הנושא של מצוינות.

מל פולישוק-בלוך: ואם אנחנו דרך המצוינות שבספורט נקנה להם את הערך הזה, הם יגיעו להישגים גם בתחומים אחרים.

מל פולישוק-בלוך: ולכן אני חושבת אין נזק בכך שמכבי ת"א מובילה את המדינה להישגים שהיא מובילה.

מל פולישוק-בלוך: להפך, זה גורם לילדים שלנו ולכולם, לרצות יותר, לשאוף יותר, להתאמץ יותר וגם להשיג יותר.

מל פולישוק-בלוך: הם לא נכנסים למקפיא כולם, אני חושב שזה קצת הגזמה.

מל פולישוק-בלוך: אני מדברת על מה אנחנו רוצים כנבחרי ציבור ומה אתם רוצים סביב השולחן הזה.

מגלי והבה: כנבחר ציבור אני רוצה להתייחס לאגודות הספורט אצלנו במגזר.

מגלי והבה: ולצערי הרב מצבם עגום ביותר.

מגלי והבה: ואני מחזק את דברי חבר-הכנסת שריד של המצוינות, אין להם הרי שחקנים זרים.

מגלי והבה: ניקח את ירכא למשל, שיש לה קבוצה שהגיעה להיות אלופה.

מגלי והבה: והאלופה הזאת הולכת הביתה כי אפילו את התקציב שמגיע לה, על אותם ערכים שיוסי שריד התייחס אליהם.

יוסי שריד: לפי השיטה של היושבת-ראש, אפשר לקנות גם מדענים בחוץ.

יוסי שריד: נקנה מדענים בחוץ, למה לחנך פה.

יוסי שריד: תאמיני לי בשביל כסף, תקבל גם מדענים.

מגלי והבה: וזה אנשים שכולם גדלו באותו יישוב והתחנכו באותה אגודה והגיעו להישגים.

מגלי והבה: אלופה שהולכת להתפרק, כי אין תקציב, אין מי שיקצה לה את התקציב שצריכה לקבל.

מגלי והבה: זאת אומרת, באים אומרים, רוצים תקציב, רוצי להקצות תקציבים.

מל פולישוק-בלוך: הם ניסו לשתף פעולה עם גורם אחר?

מגלי והבה: יש כל מיני ניסיונות של אנשי עסקים שרוצים לקנות אותם.

מל פולישוק-בלוך: ברעננה למשל, הגיעו להישגים מאוד גבוהים ואחר כך נקלעו למצוקות, כי כמה אפשר לקנות באמת מבחוץ, יש גם גבול לרעננה לקנות, ואז הלכו וחיברו, עשו בני-השרון נדמה לי קוראים להם.

מל פולישוק-בלוך: הרצליה עם רעננה.

מל פולישוק-בלוך: אז אני שואלת, האם ניסו כיוון כזה?

מגלי והבה: אני מסביר, הם יש להם את השחקנים שלהם, המצוינות שלהם וההישגים שלהם.

מגלי והבה: ועכשיו אנשי עסקים שלא שמחו על התקציב שאמור להגיע שאנחנו כאן דנים עליהם ואנשי העבודה למיניהם שנמצאים פה, ההתעלמות הזאת, אני פה קורא בקול מחאתי, ההתעלמות הזאת בדיוק זה מה שאנחנו רוצים להראות.

מגלי והבה: מכבי ת"א באליפות אירופה שאני מוחא כפיים ל-X או Y שאני אפילו לא יודע מה בראש שלו באותו רגע חושב עלינו, על הישראלים, כי את הכסף שלו, את הקופה שלו שלא הוא עשה.

מל פולישוק-בלוך: ושראס יהיה בשנה הבאה בברצלונה.

ירמי אולמרט: הכסף של מכבי גבעת שמואל הוא לא הכסף של המדינה.

ירמי אולמרט: אני דרך אגב אישית הייתי אצל הפועל יבנה ועזרנו לקבוצה.

מגלי והבה: אותן קבוצות שהן הגיעו לאליפות מה אתם רוצים עוד, שנלך לירדן, בואו תיקחו אותנו אליפות עם ירכא, תשים אותנו הראשונים שם.

מגלי והבה: זאת בדיוק הנקודה של אותם איגודים שצריכים לתת להם את הכספים, הבסיסיים שצריכים לקבל אותם.

מגלי והבה: אני לא רוצה לדבר על יישובים שלמים שהתפרקו אגודה אחרי אגודה, כי גם מצב הרשויות על הפנים.

מגלי והבה: לא לכל היישובים יש להם את אנשי העסקים שיכולים לתרום.

מגלי והבה: ואני כאן מבקש, יכול להיות שצריך להקים, יש לנו ועדת משנה לספורט, נקים דיון על הנושא הזה.

מגלי והבה: אבל אני אומר כאן, פונה, צריך להביא, להציג לנו את הקצאת התקציבים.

מגלי והבה: נכון לעכשיו לא יכול להיות שהקבוצות האלה שמביאות כבוד, שזכו לאליפויות, ימשיכו להתעלם מהן, ולהסביר אחר-כך שהתקציב צריך אותו אבל במקום אחר.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו מדברים בדיוק על התקציב ואופן החלוקה שלו, זה היה הנושא.

דוד מלכא: לצד 1500 אגודות ספורט באיגוד הכדורסל, כמובן שה-10-12 אגודות שיש לצדן תועלת לעומת הנזק, כמובן שאפשר לדון בזה.

דוד מלכא: ויש עוד מאות או קרוב ל-1500 קבוצות שאנחנו מאמינים, ואני מתחבר למה שאפרים זינגר אמר קודם, שהפעילות באגודה היא פעילות חינוכית ואפילו אמצעי הרבה יותר טוב מאשר הפעילות המקבילה בשיעור החינוך הגופני.

דוד מלכא: ואם אפרים זינגר יתפרץ לדלת פתוחה ואני שמח שהוא העלה את הרעיון הזה.

דוד מלכא: אם אנחנו ניקח את המשאב הענק הזה של כיתות י' עד י"ב וננסה לתת פעילות חינוכית של אגודה, שבאגודה יש מאמן שהוא יכול להעביר מסרים, שהוא יכול לחנך, הרבה הרבה יותר מאשר בבית-הספר במסגרת החינוכית של שיעור לחינוך גופני.

דוד מלכא: אם אנחנו נצליח להסב, זאת הכוונה שלנו שאנחנו רוצים לעשות את זה, זה לא יהיה כל-כך פשוט, וליצור מסגרת שהמסגרת הספורטיבית תהיה במסגרת בית-הספר שנוכל לתת שם פעילות ספורטיבית תחרותית לצד פעילות עממית.

דוד מלכא: ולא שאומרים שיעורי חינוך כפי שמתנהלים היום, אלא בדומה למה שמתבצע באגודות, זה יהיה הרווח הגדול שנוכל להרוויח מהמשאב הענק הזה שיש בבתי-ספר.

מל פולישוק-בלוך: אבל אתם לא הולכים שוב פעם לכיוון משחקי הכדור בלבד?

דוד מלכא: לא, חלילה.

דוד מלכא: שחייה, אתלטיקה, כל התחומים.

דוד מלכא: לאפשר לבתי-ספר, אני אגיד את זה במשפט אחד, לאפשר לכל בתי-הספר מ-י' עד יב' שיפתחו קבוצות ספורט, שלצדן יהיו קבוצות עממיות.

דוד מלכא: קבוצות עממיות, מי שירצה לעשות מחול אירובי, חדר-כושר, הרזיה, עיצוב גוף, על הכיפאק, ולצדם יהיו כאלה שיעשו פעילות של שלוש או ארבע חמש פעמים בשבוע, ויהיו בבית-הספר.

דוד מלכא: וזה יכול להשלים את התמונה של התאחדות ספורט בבתי-ספר שזהה היום בצורה מאוד מינורית.

נועם צבי: היה פה דיון לפני איזה חודש עם הסיכום של האולימפיאדה.

נועם צבי: והדיון יוחד בעצם לספורט ההישגי.

נועם צבי: בסוף אותו דיון את ציינת שהישגי הוא נפרד גם על הספורט.

נועם צבי: שהבנתי שזה על בסיס של הספורט וגם על הספורט במגזר הערבי את ציינת.

נועם צבי: וגם ממה ההערה ששמענו פה, המגזר הערבי אין ספק שקופח כל השנים.

נועם צבי: וכמו שהיום במשרד החינוך עושים תכניות לתיקון העיוות בנשים, משום מה אין שום תכנית, אפילו לא להשוואת מצב של המגזר הערבי.

נועם צבי: אני לא יודע למה, אני מקווה שבאמת יהיה דיון בנושא הזה.

נועם צבי: אבל לעניין של פה היום, מה שאני הבנתי שהולכים לדבר על הספורט, שזה תשתיות הספורט ולא על הספורט ההישגי.

נועם צבי: וגם לא על הקבוצות ההישג העליונות, לא על אברבוך ולא על מכבי ת"א ולא על מכבי חיפה בכדורגל.

נועם צבי: כי הן באמת לא מייצגות את עשיית הספורט בארץ.

נועם צבי: עשיית הספורט בארץ להישג, אני יודע, אגודות הספורט, ואנחנו מדברים על מאות ואלפים של אגודות, שהיום נמצאות במצב מאוד מאוד קשה.

נועם צבי: לדעתי זה הנתון המרכזי שצריך להיות.

נועם צבי: המצב הולך ומתדרדר בגלל שהאגודות נסמכו המון על רשויות מקומיות.

נועם צבי: והרשויות המקומיות בבעיה מאוד קשה.

נועם צבי: בגלל שהן נסמכו בהרבה מאוד מקרים על גופים כמו הסתדרות או כמו מרכזים, וגם שם הבעיות הולכות וגוברות.

נועם צבי: היום האגודות הולכות ומתפרקות וקורסות.

נועם צבי: ומה שמדברים זה על מצב הכדורסל, אבל זה לא הספורט במדינת ישראל.

יוסי שריד: מכבי ת"א בכדורסל, אל"ף מבחינת משיכת המשאבים.

יוסי שריד: בי"ת, מבחינת הדוגמה.

יוסי שריד: בכל זאת הדוגמה היא זאת, היא לא אגודה במקום זה או אחר.

יוסי שריד: הדוגמה שאליה נשואות העיניים, היא מכבי ת"א.

יוסי שריד: אתה צודק.

נועם צבי: אני מסכים עם כל מה שאמרת בפרק הסיום שלך, אני מסכים עם הכל.

נועם צבי: אני חושב לכן שצריך לשים פה את הדגש התקציבי איך דואגים שהתקציב יעבור לאגודות ואיך דואגים שהחינוך יעשה דרך הספורט בתוך האגודות.

נועם צבי: ושם גם לא מוצאים כל-כך הרבה מקרים של אלימות.

נועם צבי: אם מדברים על מצוינות - המצוינות היא לאו דווקא להיות אלוף עולם.

נועם צבי: מצוינות זה להיות אלוף הכיתה, ומצוינות זה להיות אלוף המגזר ואלוף השכונה ואלוף הרשות המקומית.

נועם צבי: ויש המון המון מצוינות, זה המדליות שכל אחד ואחד מקבל ואת זה הוא נושא אתו זה הלאה.

נועם צבי: ופה הבשורה של משרד החינוך בתקציב הספורט, היא להוריד עוד יותר ולקצץ עוד יותר.

נועם צבי: ולמה דודו לא הביא את הנתונים האמיתיים.

נועם צבי: מה מעוללים לאגודות משנה לשנה.

נועם צבי: אני מאוד מצטער, אני חשבתי שזה הדיון היום.

מל פולישוק-בלוך: זה בהחלט הדיון היום.

מל פולישוק-בלוך: ולכן כשהוא דיבר על 30 מיליון, אני די התפלאתי, כי אני רואה תקציב הרבה יותר נמוך ואני מניחה שעכשיו הוא יהיה עוד יותר נמוך.

מל פולישוק-בלוך: כמה התקציב המיועד?

דוד מלכא: אנחנו הגשנו על 75 מיליון, אני לא יודע כמה נקבל מזה.

רינת שפרן: התקציב שלך יהיה בגודל של השנה הזו.

דוד מלכא: אז 47 מיליון.

מל פולישוק-בלוך: שזה עוד פחות מהמצב הנוכחי והמצב הולך ומחמיר.

חיים שושן: רק השלמה לחבר-הכנסת והבה.

חיים שושן: אני רוצה להגיד, ב-190 אגודות של מכבי יש שליש במגזר הערבי.

חיים שושן: מחר למשל, זה גם חבר-הכנסת יוסי שריד צריך לדעת, מחר במקרה כל מרכז מכבי עם הצוות המקצועי שלו נמצא בנצרת ובכפר כנא, עם כל אגודות המגזר הערבי.

חיים שושן: בנימה אופטימית רציתי שתדעו, לא שאנחנו באים עם שק של כסף, אבל לפחות באים להיות ביחד עם האגודות.

אורי אפק: אני רוצה להגיד כמה דברים שקשורים.

אורי אפק: ראשית, כל נושא תמיכת ההימורים שכבר התרגלנו אליו, מוכרח בדיקה ושינוי, אכן מהצעה קיצונית, שלא פה ידינו, איחוד הפיס וההימורים שהיה מביא לכולם פי כמה, זה דבר ידוע.

אורי אפק: וכלה בנושא כל הקדימויות וההימורים.

אורי אפק: דרך אגב, שידעו כולם במועצת ההימורים אין לספורט מה להגיד.

אורי אפק: אין לספורט להגיד באופן מוחלט במועצת ההימורים.

אורי אפק: אני רוצה להגיד שבין 18 החברים, אגב ה-18 זה בעקבות המלצת ועדת מליניאק, לפני זה היו 12.

אורי אפק: ואז היה לספורט מה להגיד, היום הם מיעוט כזה שאין להם בכלל מה להגיד.

אורי אפק: כל הנושא שחבר-הכנסת יוסי שריד העלה ואני לא פוגע חלילה בחברי, חיים שושן, כל נושא המרכזים, אגב שזה המבנה היחידי שנותר מלפני קום המדינה, בכל התחומים האחרים השתנו הדברים.

אורי אפק: ומוכרחים לציין שמרכז מכבי הוא המרכז המסודר יחסית והטוב.

אורי אפק: אבל יש הרבה ויכוחים וחילוקי דעות בנושא המרכזים וה-15 אחוז שהולכים לשם.

אורי אפק: בנושא האלימות באמת אולי אני אומר מילה לא מתאימה, פני האומה, אף אחד לא יודע בדיוק מי קדם למי, אם התלמיד שהכה מורה או הבעל שרצח את האישה או הנהג השיכור, האם הוא קדם למקרים הבודדים, ואני לא הולך להגן על זה חס וחלילה, שקורים במגרש, ובמקרים הנוראיים שקורים מחוץ למגרש.

יוסי שריד: דווקא מכיוון שזה עדיין התופעה הזו, אז עכשיו צריך להזכיר.

יוסי שריד: אני הייתי מרחיק אותו לשנה.

מל פולישוק-בלוך: כל עוד זה בודדים ולא שזה יהיה נחלת הכלל.

אורי אפק: אני רוצה להגיד עוד מילה בנושא שאני מאוד מאוד מעורב בו ואני לא אפרט, בנושא שוויון הזדמנויות, קרה במגזר הערבי, בתחום הכדורגל, דברים יותר טובים מאשר קרו במגזרים אחרים ויש שמה תנועת נוער ענקית וזה גם אתם מכבי פעילים וגם אני כנציג קרן קרב ובמקומות אחרים.

אורי אפק: והרבה עשרות אלפי ילדים מהמגזר הערבי משחקים כדורגל.

אורי אפק: זו דוגמה טובה.

אורי אפק: נושא שלא שייך לפה, אבל אחד הנושאים החלשים ואנחנו אירופה יחסית למרות שאתם עשיתם הרבה, הוועד האולימפי, זה כל נושא החסויות.

אורי אפק: בספורט תחרותי הישגי נותני החסות צריכים להוציא יותר.

מל פולישוק-בלוך: כמה כסף יש בתעשיית הספורט, מישהו יש לו הערכה?

אורי אפק: פעם אמרו שלושה מיליארד, אני לא יודע אם אני צודק.

דוד מלכא: מדברים על מיליארד ש"ח.

אורי אפק: ולא ספרו את ההימורים שאבשלום וילן ציין.

מל פולישוק-בלוך: סך-הכל, ציבורי ופרטי?

דוד מלכא: כולל רשויות מקומיות שזה המשאב הגדול ביותר.

מל פולישוק-בלוך: זה לא הרבה כסף.

אורי אפק: ונושא שאני בטח לא אגע בו, זה כל הנושא של תעשיית, בסוף בשטף, על הספורט בבתי-הספר.

אורי אפק: נעשה פחות מדי, אין שם תנאים ואין אמצעים.

אורי אפק: והתאחדות ספורט בתי-ספר ביום הולדתה העשור, אני מציע שיבדקו אחורה הרבה מאוד כסף הלך משם, תרומה מועטה מאוד, אני לא רוצה להגיד אפסית, כי הכדורסל היטב השנה שהוא יוצא מן הכלל.

אורי אפק: אבל ראוי וזה בתכנית של יושבת-ראש הוועדה בהזדמנות, הנושא הזה גם.

אורי אפק: ודבר אחרון אחרון, אתה ציינת את ועדת המשנה לספורט.

אורי אפק: אני רוצה להגיד לך אני ותיק פה עקב גיל קרוב ל-40 שנה בתפקידים כאלה או אחרים.

אורי אפק: אין ועדת ספורט, אני מודיע לך שבקדנציה האחרונה ואני רוצה למחות בשם הספורט, עברנו משחקים אולימפיים, אני לא רוצה חלילה לגעת ביושב-ראש, הם צריכים לציין את זה שוועדת ספורט לא קיימת בקדנציה הזו.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו פתרנו את הבעיה על-ידי כך שאנחנו מחזירים את הספורט לוועדה.

מל פולישוק-בלוך: אני הודעתי שאנחנו מקיימים ישיבה ויש לנו תכנית עבודה בנושאי הספורט.

מל פולישוק-בלוך: וכל שלושה שבועות תהיה פה ישיבה, לפחות כל שלושה שבועות בנושאים האלה.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה לסיים ולומר, ניסיתי לקחת מכמה דברים כדי לתמצת.

מל פולישוק-בלוך: יש כאן כמה בעיות שאני רואה מהפעילות הקיימת.

מל פולישוק-בלוך: ועדת הספורט רואה בספורט אמצעי לקידום יעדים חברתיים, תרבותיים ובריאותיים.

מל פולישוק-בלוך: ועדת הספורט קוראת לקבוע סדר עדיפויות שונה לתקציב הספורט.

מל פולישוק-בלוך: לשים דגש על ענפי ספורט מסוימים.

מל פולישוק-בלוך: וההחלטה על-כך צריכה להיות בשיתוף פעולה עם גורמי הספורט השונים.

מל פולישוק-בלוך: אני רואה בחומרה יתירה שבמשרד החינוך והספורט מקיימים דיונים בנפרד מגורמים שפועלים בשטח.

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שאתם צריכים לעשות, כפי שכאן מתנהל דיון משותף, אתם צריכים לעשות דיון משותף ולא רק לשלוח תזכירים ולקבל תגובות.

דוד מלכא: היו דיונים, במהלך ה-4 שנים האלה, היו לגבי כל המבחנים.

דוד מלכא: גם בנושא של סדרי עדיפויות.

מל פולישוק-בלוך: אני שמעתי מאדי הרשקוביץ שנאמן עלי כמי שיודע יותר טוב מכל אחד אחר במשרד החינוך, בכלל במדינה, על תקציבי החינוך, הספורט והתרבות.

מל פולישוק-בלוך: אין הרי גרוש שהוא לא יודע לאן הולך ואיך מחלקים אותו.

מל פולישוק-בלוך: ואם הוא אומר לי שזה תקציב שקיבלנו בירושה az iz כפי שהוא ממשרד שהיה.

מל פולישוק-בלוך: כך נאמר בתחילת הישיבה, אני רק יכולה לדעת רק ממה שנאמר לי פה.

מל פולישוק-בלוך: "זה תקציב שקיבלנו כמו שהוא".

מל פולישוק-בלוך: ובעצם הוא אמר, "לא התקיימו בו שינויים".

מל פולישוק-בלוך: אז אני באה אליכם ואומרת, קיימו בקשה דיון ביחס עם גורמי הספורט השונים.

מל פולישוק-בלוך: ואני קוראת לכם לעשות את הדיון במשותף ולהביא לנו לדיון שאנחנו נקבע בעוד תקופה מסוימת, תכנית חלוקה שונה.

מל פולישוק-בלוך: משום שהתקציב הזה כפי שהוא מחולק.

איך נאמר פה: אני התרשמתי שאין דרך אחרת כרגע.

איך נאמר פה: אם תבואו ותגידו, זה מבנה שונה, חדש, מודרני יותר, שהוא מתאים יותר לתקופתנו - בקשה.

איך נאמר פה: כל עוד לא קוים דיון מעמיק על אופן ניהול הספורט בישראל ומציאות חלופות למה שקיים היום - צריך לחזק את מה שיש היום, בגלל שזה לא יתמוטט.

איך נאמר פה: אז אני חושבת שצריך לחזק את תקציבי אגודות הספורט כי אם הם יתמוטטו - אז גם המעט שיש, לא יוכל לפעול.

איך נאמר פה: אנחנו דורשים שקיפות רבה יותר בחלוקת תקציבי הספורט ומודאגים מאי מינוי דירקטורים נוספים במועצה להסדר ההימורים.

איך נאמר פה: אני מבקשת לבדוק שוב, מהממשלה כמובן, את הרכב המועצה.

איך נאמר פה: כי נראה לנו שבאמת אין כאן איזון נכון של הגורמים ששותפים במועצה.

איך נאמר פה: אם זה מהספורט, ארבעה נציגים מבין 18 - - -

דוד מלכא: שבעה עובדי מדינה, ארבעה נציגי ציבור ושבעה מהספורט.

מל פולישוק-בלוך: עדיין אני חושבת שהאיזון הוא, זה לא משנה דרמטית, זה עדיין מיעוט.

מל פולישוק-בלוך: עדיין עצם זה שגורם כל-כך משמעותי כמו רשויות מקומיות, לדבריכם, הוא חלק כל-כך אינטגרלי מפעילות הספורט, אין לו אפילו נציג אחד שמה.

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שזה איזון מוטעה ואני מבקשת מכם לבדוק את זה שוב.

מל פולישוק-בלוך: הוועדה רואה בדאגה חמורה את המצב הקשה, הן של התשתיות האנושיות, כפי שהגדרתם שהן בקריסה והן של התשתיות הפיזיות של הספורט.

מל פולישוק-בלוך: ואנחנו קוראים לשרת החינוך והספורט לחזק גם את התשתיות האלו, ובמיוחד את המודעות לספורט, והמודעות לספורט במערכת החינוך.

מל פולישוק-בלוך: ההתייחסות לחינוך הגופני בבתי-הספר - למטה מכל ביקורת.

מל פולישוק-בלוך: אני זוכרת את תקופתי, אני רואה את מה שקורה היום, אין שום הבדל דרמטי.

מל פולישוק-בלוך: המצב הוא חמור ביותר ואני חושבת שאתם צריכים לעשות פשוט מהפכה במודעות לספורט, כי אז אנחנו באמת נוכל לחסוך את כל התופעות השליליות שאנחנו רואים היום.

מל פולישוק-בלוך: ומשפט אחרון - הוועדה קוראת למוסדות הספורט לפעול ביתר נחרצות כנגד האלימות הגואה בפעילות ספורטיבית כביכול במשחקים.

מל פולישוק-בלוך: עד כדי הרחקה לעונה שלמה של שחקנים אלימים וקבוצות שאוהדיהם אלימים.

מל פולישוק-בלוך: לא צריכים לחמול לאף אחד, צריכים לפעול בנחרצות, כי עכשיו צריכים לעשות לזה סוף.

מל פולישוק-בלוך: ורק פעולה נחרצת תשים לזה סוף.

אורי אפק: וגופי הספורט מבקשים שמה שיותר מוקדם יידעו מה מוקצב להם, כי הם מקבלים את ההודעה כל-כך מאוחר.

מל פולישוק-בלוך: זאת הערה שאנחנו אומרים בכל דיון תקציבי.

מל פולישוק-בלוך: יש הפקרות מוחלטת, הן בגובה התקציב.

מל פולישוק-בלוך: אמרתי את זה גם בדיון הקודם על תקציב התרבות.

מל פולישוק-בלוך: התקציב הוא נמוך וזה שערורייה בפני עצמה, אבל שערורייה לא פחותה מזאת, זה אופן חלוקת התקציב.

מל פולישוק-בלוך: כי גם מרגע שנודע התקציב, אופן חלוקתו לגורמים הרלוונטיים לוקח יותר מדי זמן וזה בלתי נסבל.

מל פולישוק-בלוך: ככה אי אפשר לנהל שום גורם, שום דבר, שום מוסד.

מל פולישוק-בלוך: עד שמחליטים כמה כסף יהיה לו ומודיעים למוסד, עוברת שנה.

מל פולישוק-בלוך: עד שמעבירים מהאוצר את הכסף, עובר עוד זמן רב ביותר.

מל פולישוק-בלוך: זו התנהלות שגויה, לקויה והיא צריכה לעבור מן העולם.

דוד מלכא: אני רוצה להתייחס ל-4 הנקודות שלך בקצרה.

דוד מלכא: אחד, הנושא של הדיונים, אני חוזר שוב, היו, יהיו ותמיד יש דיונים עם הגורמים מהספורט במינון כזה או אחר.

דוד מלכא: אבל תמיד יש דיונים ולא רק שאנחנו שולחים התייחסות.

מל פולישוק-בלוך: במצב שבו לפי התיאור שלך, כמעט כל הכסף הציבורי הולך לכדורגל, זאת תוצאה גרועה לחלוטין.

דוד מלכא: זה לא אנחנו, זה המועצה.

מל פולישוק-בלוך: אני מדברת כאן ברמה של ממשלה, אני לא דיברתי רק על התקציב של רשות הספורט ושל מינהל הספורט, לא זה לא דן בך בלבד.

מל פולישוק-בלוך: אני מדברת כללית.

מל פולישוק-בלוך: סך-הכל הכסף הציבורי הולך רובו, כמעט כולו לכדורגל.

מל פולישוק-בלוך: הדבר הזה לא יכול להימשך ואני רוצה על זה שתקיימו דיונים ותביאו לנו סדר עדיפויות שונה.

דוד מלכא: אנחנו נפעל בנושא הזה, למרות שזה בחוק הספורט.

דוד מלכא: הנושא השני שהוא מאוד אקוטי, הנושא של האגודות.

דוד מלכא: כיום האגודות מתוקצבות בסכומים מאוד זעומים.

דוד מלכא: בכדי לעשות את השינויים, מדובר בעשרות מיליוני ש"ח, תוספת לתקציב, בכדי לתת מענה ואני מסכים עם הנושא של האגודות.

מל פולישוק-בלוך: זאת אומרת, אתה מסכים שהם לפני קריסה וצריכים לחזק אותם.

דוד מלכא: בוודאי וצריך עשרות מיליוני ש"ח בשביל לתת מענה.

מל פולישוק-בלוך: אז תתחילו במיליונים בודדים, לפני שאתם מגיעים לעשרות.

דוד מלכא: המיליונים האלה יהיו על חשבון, הרי הוא לא יסכים שמאיגוד השחייה שהיום הוא מתוקצב כמיליון וחצי-שני מיליון ש"ח, שמחר אנחנו נאמר לו, "מחר אתה תקבל מיליון ואת המיליון ניתן לאגודות".

דוד מלכא: ברור שהוא לא יסכים.

נועם צבי: לא יהיה שחקן אחד באליפות אם לא יהיו אגודות.

מל פולישוק-בלוך: תפנה לשרה שלך ותגיד לה, "גבירתי, אני לא יכול לקיים את הספורט בתקציב הזה".

דוד מלכא: מאה אחוז.

דוד מלכא: הדבר השלישי, הנושא של השקיפות.

דוד מלכא: בכל מה שקשור למשרד וגם למועצה להסדר הימורים, הכל מוצג באינטרנט, אין שום מידע שהוא לא גלוי בפני הציבור.

דוד מלכא: אם האדון לא רואה את מה שיש, אנחנו לא יכולים.

דוד מלכא: כך שההערה הזאת לגבי השקיפות היא לא רלוונטית, במיוחד לגבי הספורט.

דוד מלכא: כל התמיכות שלנו, כל ההקצבות שלנו, הכל נמצא באינטרנט.

אורי אפק: זה אחרי שהוחלט, לא לפני.

אורי אפק: שמי שיודע שנה אחרי מה הוא הולך לקבל.

דוד מלכא: גם מבחני התמיכה, הכל נמצא באינטרנט.

מל פולישוק-בלוך: שקיפות זה גם אופן קבלת החלטות.

דוד מלכא: גם זה, הכל.

דוד מלכא: מינהל הספורט מוביל במשרד החינוך, ותמי תעיד על כך, מוביל בנושא המחשוב והאינטרנט.

דוד מלכא: אנחנו אצלנו הכל הכל מצוי וגלוי.

דוד מלכא: הדבר האחרון, שוב, להבדיל מהתרבות, תמי ויצמן היא בוועדת התמיכות גם של תרבות וגם של ספורט.

דוד מלכא: ספורט, השבוע הראשון, החלוצים של משרד החינוך בשבוע הראשון של פברואר אנחנו מסיימים את כל הדיונים.

דוד מלכא: ובתחילת פברואר כל הגופים יודעים מה התקציב.

דוד מלכא: כשהתקציב מאושר ב1- לינואר, בתחילת פברואר כולם יודעים.

נועם צבי: אני לא יודע מה התקציב של 2004.

מל פולישוק-בלוך: איך אתה מסביר שהוא לא יודע את התקציב שלו של 2004?

נועם צבי: אני לא יודע את תקציב של 2004, על מה אתה מדבר.

נועם צבי: רק לפני שלושה חודשים הוצאת מכתב שכתבת, "דעו לכם שמאושר לכם רק 70 אחוז מהתקציב בשלב זה".

נועם צבי: אתה הוצאת את זה.

נועם צבי: ושאלת אותך מה זה?

נועם צבי: אני אעביר לך את זה.

דוד מלכא: אני מצטער, על מידע לא נכון, המידע מה כל גוף מקבל כסף - ידוע בתחילת פברואר, הכל עד הגרוש האחרון.

חיים שושן: אנחנו במחצית פברואר קיבלנו את ההודעה שעליה מדבר דודו, אבל הכסף הגיע עד עכשיו, בגלל השיטה שבה הם עובדים בחלקים, עד עכשיו קיבלנו רק חלק שהוא פחות מ-50 אחוז מהכסף.

מל פולישוק-בלוך: בסדר, אבל יש כאלה שאומרים שגם לא קיבלו את ההצעה.

יהודה שקמה: אני מבקש אם אפשרי להכניס לסיכום את העניין של האבטחה ואבטחת משלחות רשמיות לחוץ-לארץ, כי זה מרכיב שהוא מאוד מאוד חשוב בתקציב התזרימי של האגודות והנבחרות.

יהודה שקמה: ואני חושב שזה היה פעם בחזקת הממשלה, משרד החינוך, ואני לא רואה שום סיבה למה, גם מבחינת האחריות וגם מבחינה תקציבית, הנושא הזה לא יחזור למשרדי הממשלה.

מל פולישוק-בלוך: בסדר, אם כי אני יכולה לומר, כפי שצרכים משתנים בכל מיני תחומים.

מל פולישוק-בלוך: למשל, היום אתה צריך לקנות נעליים יותר יקרות.

מל פולישוק-בלוך: אז אתה לוקח את זה כחלק מהמערכת שלך, כמי שמשקיע בציוד.

מל פולישוק-בלוך: או אתה צריך היום לשים מזגן מה שפעם לא היה לך באולם.

מל פולישוק-בלוך: היום אתה צריך להשקיע יותר.

מל פולישוק-בלוך: זאת אומרת, אני מנסה לומר לך שחלק מהמערכת זה הביטחון בצרכי השעה.

מל פולישוק-בלוך: יחד עם זאת, התקציב לא מספיק, אין לנו מחלוקת.

מל פולישוק-בלוך: יכול מאוד להיות שאנחנו צריכים להפנות מכתב לגורמים אחרים, לאו דווקא משרד החינוך, כמי שאחראי על האבטחה זה דווקא המשרד לביטחון פנים במקרה הזה.

מל פולישוק-בלוך: והוא זה שגורם לאבטחה ואני חושבת שגם הם צריכים לשאת קצת בנטל.

מל פולישוק-בלוך: אני אנסה להפנות מכתב בהקשר הזה למי שצריך.

יהודה שקמה: לגבי קבוצות יש איזה שהיא בעיה אבל לא יוצאת נבחרת ללא אבטחה.

יהודה שקמה: זאת אומרת שאם אני הייתי בוחר להוציא את הנבחרת שלי ללא אבטחה - באים הגורמים האחראים ואומרים: "מה פתאום, אתה מחויב" גם למספר שאני קובע, גם לנציגים שאני קובע וגם למסלול".

מל פולישוק-בלוך: זה אבסורד קיים, זה קיים לנו בטיולים של ילדים בארץ שמחייבים אותם.

מל פולישוק-בלוך: משרד החינוך מחייב אותם, לפעמים גם באבסורד, יותר מדי.

מל פולישוק-בלוך: הסטנדרט הוא נקבע על-ידי מי שלא רוצה לשלם בשביל זה.

נועם צבי: אם יוצאים למלטא זה עולה 50 אלף ש"ח ואם יוצאים לרוסיה זה עולה חמשת אלפים ש"ח.

נועם צבי: ואתה נגרר אחרי השאלה איפה הולך להיות האירוע.

מל פולישוק-בלוך: אני אגיד יותר מזה, כי גם בגלל כל מיני "כיסויי תחת", תסלחו על הביטוי, אז אנשים מגזימים במה שהם שמים עליהם.

מל פולישוק-בלוך: והם לא משלמים בשביל זה, ואגב האבסורד הוא עוד יותר גדול.

רינת שפרן: התפרצת לדלת פתוחה שרוב הכסף הולך לכדורגל.

מל פולישוק-בלוך: זה לא נכון?

רינת שפרן: המועצה נותנת את רוב הכסף לכדורגל.

רינת שפרן: ולכן בדיון הבא, חייבת להיות המועצה וחייבת להיות ועדת אופיר כץ שרצתה לתקן את כל העיוותים האלה.

רינת שפרן: והמועצה לא קיבלה את זה ולכן אנחנו לא יכולים לתת את התשובה.

רינת שפרן: השרה מינתה ועדה ציבורית כפי שהחוק קובע.

רינת שפרן: אופיר כץ בא ונתן המלצות רחבות מאוד לשנות את הקריטריונים והם לא קיבלו את זה.

רינת שפרן: לכן אנחנו לא יכולים לבוא ולהגיד, למה המועצה לא קיבלה את הקריטריונים, הם חייבים להיות פה.

מל פולישוק-בלוך: אותם שרים, הם ממנים את הדירקטורים שלהם לגוף הזה שמחלק את הכסף.

מל פולישוק-בלוך: כך אני שמעתי.

מל פולישוק-בלוך: אז הם אחראים מבחינתי.

רינת שפרן: נכון.

רינת שפרן: אבל אם נציג הכדורגל לא רוצה לקבל את המלצות ועדת אופיר כץ, השרה לא יכולה לעשות לו שום דבר.

רינת שפרן: ויש לנו בג"ץ בעניין הזה שלא קיבלו את המלצות אופיר כץ בנושא של כדורגל של נשים.

רינת שפרן: זאת אומרת, הנושא הוא חם והם חייבים להיות בדיונים הבאים, לדעתי גם חברי הוועדה הציבורית צריכים להיות.

מל פולישוק-בלוך: הזמנו אותם.

מל פולישוק-בלוך: אני לא יכולה להכריח.

מל פולישוק-בלוך: אני רק רוצה לומר לך שכשאני מסכמת, האחריות שלכם הוא לא רק על הכסף שיש פה, האחריות של משרד הספורט במדינת ישראל הוא על גם הכספים ההם.

מל פולישוק-בלוך: ולממשלה יש את הכוח להכריח את מי שהיא רוצה, לחלק את הכסף אחרת.

רינת שפרן: אז הוגש בג"ץ על זה וזה לא כל-כך פשוט.

מל פולישוק-בלוך: יש דירקטורים ויש מינוי דירקטורים ויש שינוי חוק ויש כל-כך הרבה כלים, ולא צריכים ללמד אתכם כשרוצים אפשר.

חיים שושן: אנחנו מחזקים את ידיה של יושבת ראש הוועדה והחברים של הוועדה לטובת הספורט.

מל פולישוק-בלוך: אני מודיעה לכם, אנחנו לא נרפה עד שהכסף יהיה רב יותר ושהחלוקה של הכסף תהיה נכונה יותר.

מל פולישוק-בלוך: תודה רבה, הישיבה נעולה.