ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 16, פרוטוקול מספר 336, 2004-11-24 09:05

מל פולישוק-בלוך: בוקר טוב לכולם.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו מודעים לעובדה שאנחנו בצוות מצומצם בגלל שהיתה תאונה בכניסה לירושלים.

מל פולישוק-בלוך: ואלה שבאים מחוץ לעיר הם בדרך.

מל פולישוק-בלוך: אז לכן לא כולם הגיעו וזה חבל.

מל פולישוק-בלוך: אבל מכיוון שאנחנו בשידור, אני רוצה לפתוח בזמן וגם לדבר אל הקהל שבבית באותה הזדמנות.

מל פולישוק-בלוך: מכיוון שחברי-הכנסת טרם הגיעו, לפחות אני אדבר לקהל שבבית.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה לנצל את ההזדמנות ולומר לאנשי משרד החינוך שיושבים פה.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו דיברנו בוועדת החינוך של הכנסת על ניסיון לפחות, שינוי סדרי עדיפויות של משרד החינוך באמצעות התקציב הנוכחי שמוגש לפתחה של הכנסת 2005.

מל פולישוק-בלוך: ואני רוצה לנצל את ההזדמנות שאנחנו צריכים גם לאשר צו יום לימודים ארוך, כדי לנסות ולהשפיע על סדר היום של משרד החינוך או של מערכת של החינוך בישראל.

מל פולישוק-בלוך: מבחינתי כיושבת-ראש ועדת החינוך, אני הצבתי לעצמי שני יעדים.

מל פולישוק-בלוך: ושני היעדים הם: מצד אחד, צמצום פערים.

מל פולישוק-בלוך: ומהצד השני, חינוך למצוינות.

מל פולישוק-בלוך: וכשאני חינוך למצוינות אני מתכוונת לכל אחד, לא רק לשפיץ של למעלה, אלא כל אחד במערכת החינוך צריך להשתדל להגיע למצוינות שלו.

מל פולישוק-בלוך: אני יודעת שזה עולה בקנה אחד עם ההחלטות והיעדים של משרד החינוך.

מל פולישוק-בלוך: ואני יודעת שזה גם בעולם בקנה אחד עם ההחלטות של דוח דברת, וטוב שכך.

מל פולישוק-בלוך: יחד עם זאת, אני חושבת שמשרד החינוך לא עושה די כדי ליישם את היעדים האלה.

מל פולישוק-בלוך: ואני רוצה לתת דוגמה.

מל פולישוק-בלוך: בהצעת התקציב שהביאו לפתחנו עכשיו ממש, שנת הכספים 2005, אנחנו רואים את יעדי משרד החינוך.

מל פולישוק-בלוך: ויעדי משרד החינוך הם הדגשים ופעולות, "להלן היעדים המרכזיים של משרד החינוך והתרבות והספורט מציב לקראת 2005".

מל פולישוק-בלוך: (עמוד 49 בספר התקציב הכחול שהוגש בפנינו, חברי-הכנסת).

מל פולישוק-בלוך: וכאן כתוב היעדים המרכזיים של משרד החינוך.

מל פולישוק-בלוך: כתוב: הערכות ליישום כוח-המשימה, דוח דברת.

מל פולישוק-בלוך: כתוב: צמצום פערים וקידום הישגים; טיפוח ערכים; כישורי חיים; שוויון הזדמנויות; קידום החינוך המדעי-טכנולוגי.

מל פולישוק-בלוך: ויש כאן עוד תרבות וספורט.

מל פולישוק-בלוך: עכשיו אני מסתכלת מה כתוב ב"צמצום פערים וקידום הישגים".

מל פולישוק-בלוך: ואני רואה שכל ארבעת הסעיפים שמפורט כאן - הם מתייחסים אך ורק לצד האחד של צמצום פערים.

מל פולישוק-בלוך: קרי, שיטת תקצוב חדשה; (זה שושני) שמחזקת את החלשים; העלאת שיעור הזכאים לבגרות; צמצום נשירה; קליטת עולים חדשים.

מל פולישוק-בלוך: זאת אומרת, כל המטרות האלה הן אכן מטרות ראויות וברוכות, אבל אין כאן אפילו במילה אחת את הצד השני.

מל פולישוק-בלוך: מה שאני מדברת על קידום הישגים, גם אתם כותבים: "קידום הישגים", אבל אני קוראת לזה "חינוך למצוינות", והעלאה של כל רמת מערכת החינוך, כל אחד והמקום שלו למקומות אחרים, מאשר אנחנו נמצאים פה בבינוניות ומטה.

מל פולישוק-בלוך: בינוניות ומטה מסוכנת לעתידה של מדינת ישראל.

מל פולישוק-בלוך: ולכן אני באה ואומרת, אני רוצה היום לנסות ולשנות, באמצעות התקציב, את ההדגשים שמשרד החינוך הציב לעצמו.

מל פולישוק-בלוך: כי לדעתי חסר פה חלק חשוב ביותר במטרות של משרד החינוך.

מל פולישוק-בלוך: כדי להשיג את אותם שני יעדים שדיברתי עליהם, מצד אחד, צמצום פערים ומהצד השני, חינוך למצוינות - אני אתקן את עצמי, זה לא מצד אחד ומצד שני, זה שני יעדים שהם באותו צד ושניהם חשובים.

מל פולישוק-בלוך: כדי להשיג את שני היעדים האלה, לעניות דעתי, היא מבוססת על הרבה מאוד מומחים שבאו בפני ועדת החינוך של הכנסת, מאז שאני פה כבר כמה חודשים.

מל פולישוק-בלוך: יש להתחיל בגיל הרך.

מל פולישוק-בלוך: כלומר, צריך להפוך את הפירמידה ולשים את ההדגשים ואת המשאבים של מערכת החינוך הישראלית על גיל גן טרום-חובה וחובה, וכיתות א'-ג'.

מל פולישוק-בלוך: זאת הערכה שאני רואה מהישיבות שיש לנו כאן ומשיחות רבות עם מומחים רבים בתחום החינוך.

מל פולישוק-בלוך: ומה לעשות, גם מההבנה המצומצמת שלי.

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שזה יחסוך לנו הרבה מאוד משאבים.

מל פולישוק-בלוך: דיברנו על אלימות, דיברנו על חוסר הישגיות, דיברנו ילדים טעוני טיפוח, על לקויי למידה.

מל פולישוק-בלוך: כל-כך הרבה מרכיבים שנתקלנו בהם במערכת החינוך הישראלית, שהם לוקים בחסר, או הטיפול בהם לקוי וחלקי.

מל פולישוק-בלוך: ואחת הסיבות העיקריות שלא תפסנו את זה בזמן; שלא טיפלנו בזה במועד בשלב הראשון הילדים מגיעים למערכת החינוך.

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שגם בצד המהותי נכון וזה בוודאי נכון בצד הפרקטי של העניין.

מל פולישוק-בלוך: לא ייתכן לעשות בדיקה של לקויי למידה, שלוש דקות לפני שהולכים לבחינות בגרות.

מל פולישוק-בלוך: לקח למשרד החינוך להבין את זה יותר מעשור.

מל פולישוק-בלוך: השבוע או לפני שבוע, התבשרנו שיעשו את הבחינות לבדיקת לקויי למידה בכיתות ז'.

מל פולישוק-בלוך: וזה התגלית הגדולה של משרד החינוך.

מל פולישוק-בלוך: ולי לא ברור למה לא בגיל 3 או גיל 5 ואחר כך בגיל 9 ואחר-כך בגיל 12.

מל פולישוק-בלוך: לא ברור לי.

מל פולישוק-בלוך: נכון, זה עולה יותר כסף, אבל אם נתפוס את הילד "הבעייתי" מצד אחד וגם "הבעייתיים" מהצד השני, נתפוס אותם בזמן ונכוון אותם בזמן וניתן להם את מה שצריך להם בזמן - אנחנו חוסכים הרבה מאוד כסף.

מל פולישוק-בלוך: שלא לדבר על זה שאנחנו מצילים את הילדים האלה.

מל פולישוק-בלוך: אז לכן אני באה ואומרת בישיבה שיש לנו כאן היום, למשרד החינוך, אתם חייבים להתחיל לעבוד.

מל פולישוק-בלוך: ולהתחיל לעבוד זה כבר היום.

מל פולישוק-בלוך: ואם יש לפתחנו תיקון צו יום חינוך ארוך, ואין כסף למדינה, דבר כשלעצמו אני מבקרת מאוד את ממשלת ישראל ובמיוחד את משרד החינוך.

מל פולישוק-בלוך: שלא מצא את ה-100 מיליון ש"ח כדי להשקיע בהרחבת יום לימודים ארוך בישראל.

מל פולישוק-בלוך: במיוחד באותן שכבות מצוקה.

מל פולישוק-בלוך: גם אם אין לכם מספיק כסף - ויש לכם רק את ה-20 מיליון שצריך, ולא ה-100 מיליון שצריך - תשימו את הכסף הזה איפה שחייבים לשים אותו.

מל פולישוק-בלוך: לא בעוד יישוב, אלא באותם יישובים שכבר יש לנו יום לימודים ארוך חלקי.

מל פולישוק-בלוך: תרחיבו את זה לגני-הילדים באותו יישוב.

מל פולישוק-בלוך: קודם כל, בגלל הצד המהותי, הנאום הארוך שלי שהיה עד עכשיו וגם מהצד הפרקטי.

מל פולישוק-בלוך: אותה אימא, ולצערי הרב בדרך-כלל אימא שנשארת בבית עם הילדים שלה, בגלל שאחד, הולכת לעבודה חלקית עד 12 כי היא חייבת לרוץ הביתה, כי הילד חוזר מהגן ב-12:30, 12:45.

מל פולישוק-בלוך: והבן הגדול שלה, בכיתה ג', יש לו יום לימודים ארוך עד 15:30.

מל פולישוק-בלוך: תראו איזה חוסר יעילות במערכת.

מל פולישוק-בלוך: אתם לוקחים ביישוב אחד ואתם נותנים רק לגני-הילדים ויישוב אחר, רק לבתי-ספר היסודיים.

מל פולישוק-בלוך: ואתם שוכחים שבעצם אתם מפריעים גם לאימא הזאת וגם לאימא הזאת, ללכת לעבוד.

מל פולישוק-בלוך: אז בואו נשלים, יש לנו קצת כסף, בואו נקצה אותו בצורה יעילה.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו ניקח את אותם יישובים שכבר התחלנו יום לימודים ארוך, נקצה את אותן פרוטות שהקדשתם לזה לאותן משפחות שחלק מהילדים שלהם כבר יש להם יום לימודים ארוך.

מל פולישוק-בלוך: נרחיב את זה לגני-הילדים באותם היישובים, שגם הם מסכנים.

מל פולישוק-בלוך: הרי זה לא יישובים עשירים חלילה.

מל פולישוק-בלוך: הרי יש לנו מספיק יישובים, יש איזה 100 יישובים שהם צריכים את העזרה הזאת.

מל פולישוק-בלוך: ומה זה העזרה הזאת?

מל פולישוק-בלוך: זה יותר שעות, זה יותר ילדים נמצאים במסגרת.

מל פולישוק-בלוך: מכל הסיבות הטובות שאתם אמרתם, למה צריך יום לימודים ארוך.

מל פולישוק-בלוך: ותשקיעו את המאמצים ממוקד.

מל פולישוק-בלוך: אחר-כך נעבור ליישובים אחרים.

מל פולישוק-בלוך: זאת דעתי וברוח זאת אני מאוד מקווה שחבריי חברי-הכנסת שנמצאים פה, יאשרו את התקנות של צו יום לימודים ארוך, לא לפי איך שמשרד החינוך הגיש לנו אותם, שמצפה שנרחיב את זה לעוד 5 יישובים.

מל פולישוק-בלוך: אלא להפך להחיל אותם אך ורק על אותם יישובים שכבר יום הלימודים הארוך קיים.

גילה פינקלשטיין: הייתי רוצה לחזק את דבריה של היושב-ראש.

גילה פינקלשטיין: ללא ספק שיש כאן בעיה של חלוקת העוגה.

גילה פינקלשטיין: ובצו יום לימודים ארוך יש הרבה ליקויים.

גילה פינקלשטיין: וכדי שיום לימודים ארוך לא יהפוך ליום עינוי ארוך, אנחנו צריכים לתת את הדעת על נושאים שונים.

גילה פינקלשטיין: ביישובים שקיימים, אני מסכימה עם היושב-ראש.

גילה פינקלשטיין: צריך שיהיה נעים להיות.

גילה פינקלשטיין: יש ליקויים של חימום וקירור; יש לקויי בטיחות; יש ליקויים באבטחה.

גילה פינקלשטיין: אימא צריכה להיות שקטה, לדעת שיש אבטחה.

גילה פינקלשטיין: שלא מביאים איזה שמיניסט שישמור שמה, אלא באמת איש אבטחה.

גילה פינקלשטיין: אחרי הכל שנחקק אותו חוק בשנת 1997, המטרה של החוק היתה מתן הזדמנויות שווה לכל ילד בחינוך בישראל.

גילה פינקלשטיין: אז נכון אנחנו בגלל מצבה הכלכלי של מדינת ישראל, כפי שאמרה חברת-הכנסת פולישוק-בלוך, לא יכולים להעניק לכל ילד, בכל מדינת ישראל, אבל במקומות שכבר החלטנו ששם יהיה יום לימודים ארוך.

גילה פינקלשטיין: לתת את כל ההטבות שלילד יהיה נעים באמת להיות עד 16:00.

גילה פינקלשטיין: ולא יהיה מחסור במזון ולא יהיה לו חם או קר, ותהיה אבטחה ראויה.

גילה פינקלשטיין: והאימא תהיה שקטה במקום עבודתה.

גילה פינקלשטיין: אז אני חושבת שאם אנחנו נשיג את זה - השגנו רבות.

גאלב מג'אדלה: אני מצטער על האיחור הקל שהיה לי.

גאלב מג'אדלה: אני שמעתי את החלק האחרון של דברייך.

גאלב מג'אדלה: ואם הבנתי נכון, את רוצה את התמיכה שלנו, את ההסכמה שלנו לקיים את היום חינוך ארוך ביישובים הקיימים.

מל פולישוק-בלוך: היום, יום לימודים ארוך חל על מספר יישובים.

מל פולישוק-בלוך: אם אני לא טועה כ-100.

גאלב מג'אדלה: הרשימה שאנחנו קיבלנו לפני כמעט חודש, יש בה 100 יישובים.

מל פולישוק-בלוך: זה חל חלקית, זה חל על כל בתי-הספר.

גאלב מג'אדלה: שחתום על-זה שר החינוך, זבולון המר ז"ל.

מל פולישוק-בלוך: לנושא היה זמן מאז 1998 לממשלות ישראל, להחיל את יום הלימודים הארוך בהדרגה.

מל פולישוק-בלוך: אבל עשו נאגלה אחת ואחר-כך נחו.

מל פולישוק-בלוך: כי חשבו כנראה שזה לא מספיק חשוב.

מל פולישוק-בלוך: בוא נאמר, היו להם דברים יותר חשובים.

מל פולישוק-בלוך: נכון להיום, באותם ה-100 יישובים זה חל בכל בתי-הספר שזה רשמי.

מל פולישוק-בלוך: ורק ב-25 אחוז מהגנים באותם יישובים.

מל פולישוק-בלוך: מכיוון שאין מספיק משאבים גם לממשלה הזאת.

מל פולישוק-בלוך: נתבקשנו לחוקק חוק, לתקן את החוק הקודם, ונותן גמישות לשרת החינוך באמצעות תקנות להחיל את זה לפי קריטריונים מסוימים במקומות מסוימים.

גאלב מג'אדלה: עדיין במסגרת ה-100 היישובים?

מל פולישוק-בלוך: לא.

מל פולישוק-בלוך: איפה שהיא חושבת לנכון.

מל פולישוק-בלוך: על סמך החוק שתוקן ב-31.8.2004 השרה הוציאה צו יום לימודים ארוך ובו כתוב: "בתוקף סמכותי… אני מצווה לאמור: יום לימודים ארוך" במקום יחול בכל הכיתות כפי שכתוב בחוק, במקום התשנ"א יחול, יבוא התשס"ה, יחול בכיתות א' עד ו'".

מל פולישוק-בלוך: זאת אומרת, בכלל לא בגני ילדים.

מל פולישוק-בלוך: ואחרי פסקה 100 יבוא: "הר הנגב, שגב שלום, חור'ה, בית"ר עלית, לקיה, מודיעין עילית".

מל פולישוק-בלוך: זאת אומרת, השרה הולכת ומחילה את זה על עוד שבעה יישובים חדשים שעד עכשיו הם לא היו בצו.

מל פולישוק-בלוך: אבל רק על בתי-הספר.

מל פולישוק-בלוך: ואני באה וטוענת שמאותם יישובים שזה כבר חל עליהם - שהם גם כן באשכול אחד.

מל פולישוק-בלוך: מה קבעה השרה - אנחנו ניקח ונשלים את אשכול אחד.

מל פולישוק-בלוך: אשכול אחד זה הרמה הסוציו-אקונומית הכי נמוכה של יישובים במדינת ישראל.

מל פולישוק-בלוך: אז היא אומרת, "יש לנו עוד איזה 6-7 יישובים שהם עדיין באשכול אחד, אבל הם עוד לא בחוק, בואו נחיל את זה עליהם".

מל פולישוק-בלוך: זה הקריטריון ואלה הם היישובים.

גאלב מג'אדלה: כלומר, בנוסף ל-100 יישובים שבצו הקודם, היא רוצה לצרף את היישובים האלה בתוספת?

מל פולישוק-בלוך: נכון.

מל פולישוק-בלוך: אבל רק בבתי-ספר.

מל פולישוק-בלוך: ואני אומרת, מכיוון שיש לקונה, יש חוסר בין גני-הילדים בצו הקודם או בחוק הקודם, בואו נשלים את מה שהיה, כדי שאותה אימא, כפי שאמרתי פעם שלישית, תוכל ללכת לעבוד.

מל פולישוק-בלוך: כדי שאותה משפחה, יהיה גם המשכיות.

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שזה יותר חכם.

גאלב מג'אדלה: אז מדוע אנחנו לא הולכים ומשלבים את הצו הקודם עם התוספת ומחילים על זה את גני-הילדים.

מל פולישוק-בלוך: יש לזה מילה אחת קצרה, עם שלוש אותיות - " כסף".

מל פולישוק-בלוך: אגב, אני מסכימה אתך לחלוטין ואני חושבת שהממשלה יכולה למצוא תקציב לזה.

גאלב מג'אדלה: אני לא מוצא את עצמי לעתים קרובות בצדה של השרה.

גאלב מג'אדלה: אבל יש הגיון בריא בתוספת של היישובים האלה.

גאלב מג'אדלה: אבל יש גם צדק מוחלט בהתחלה מגני-הילדים.

גאלב מג'אדלה: יש לנו "מחלה" נפוצה במדינה.

גאלב מג'אדלה: אנחנו מתחילים מהאמצע, שוכחים שההתחלה היא חושבה מלמטה.

גאלב מג'אדלה: כי אם לא מתחילים למטה - אז כל העבודה באמצע היא כמעט לא תביא פרי.

גאלב מג'אדלה: אני מסכים לתפיסה שלך שזה צריך להתחיל מגני-הילדים.

גאלב מג'אדלה: השאלה על איזה יישובים אנחנו מדברים.

גאלב מג'אדלה: עוד פעם, גמישות, אני לא נותן גמישות בדרך-כלל.

גאלב מג'אדלה: כי הגמישות אחר-כך מביאה נוחות.

גאלב מג'אדלה: ונוחות לא תמיד היא בצד של החלשים ושל האנשים שאין מי שייצג אותם ואין מי שיצעק בשבילם.

גאלב מג'אדלה: אלה בדרך-כלל נופלים בנוחות.

גאלב מג'אדלה: לכן, בואי תגדירי בבקשה, כדי שנתמוך בלב שלם בהצעה שלך.

גאלב מג'אדלה: אנחנו רוצים לדעת, קודם כל מגני-הילדים בהחלט תמיכה מלאה.

גאלב מג'אדלה: אני רוצה לדעת איזה יישובים.

גאלב מג'אדלה: ואני אגיד לך גם למה אני שואל אותך.

גאלב מג'אדלה: אני מאז שהיתה ישיבה לפני חודש עד היום, עיינתי ברשימה לגבי היישובים הערביים.

גאלב מג'אדלה: אני נוכחתי לדעת שיום חינוך ארוך לא מתקיים בהם.

גאלב מג'אדלה: מה אומרים לי, ואולי יש פה טעות, אולי יש פה אי הבנה.

גאלב מג'אדלה: אומרים לי, שהמועצה, הרשות המקומית צריכה לממן חלק מההוצאה בהפעלת יום חינוך ארוך.

לאה רוזנברג: לא ביום חינוך ארוך.

לאה רוזנברג: בשום פנים ואופן לא.

לאה רוזנברג: יום חינוך ארוך לא עולה בכסף.

גאלב מג'אדלה: או מה אומרים לי, "יום חינוך ארוך, צריך מזגנים, צריך אור וצריך תשתית וצריך זה".

גאלב מג'אדלה: ואין לנו את זה, אז זה יהפוך ליום עינוי ארוך, אם הילדים ימשיכו בבית-הספר.

גאלב מג'אדלה: בבית שלהם יש להם תנאים יותר טובים יחסית.

גאלב מג'אדלה: אז מה עשינו, אז יום חינוך ארוך שהוא על הנייר, צריך להתבצע נגיד בביר-אל-מכסור, לפי הצו הקודם.

גאלב מג'אדלה: אבל בביר-אל-מכסור, אין תנאים שיכולים ליישם את יום חינוך ארוך.

גאלב מג'אדלה: אז מה עשינו, אז הוא על הנייר הקיים, אבל בפועל הוא לא קיים.

גאלב מג'אדלה: אז אני רוצה תשובה לדברים האלה.

גאלב מג'אדלה: באיזה יישובים ערביים יום חינוך ארוך מופעל הלכה למעשה ולא על הנייר, לא ברשימה.

גאלב מג'אדלה: והאם ההצעה של גבירתי היושבת-ראש, שמקובלת עלי, אם גם נחיל אותו עוד פעם על גני-הילדים ובגני ילדים הוא לא מופעל בכלל ביישוב, אז מה עשינו.

גאלב מג'אדלה: תואילו בטובכם, אני רוצה לדעת איפה אנחנו עומדים.

גאלב מג'אדלה: על איזה גמישות אנחנו מדבירם ועל איזה רשימה אנחנו מדברים, כדי שנדע מה אנחנו מחליטים.

מל פולישוק-בלוך: בנייר שלפניך, יש לך רשימה של יישובים שנמצאים בצו היום, שבבתי-הספר שם חל יום לימודים ארוך ובגנים לא.

מל פולישוק-בלוך: זה יישובים בדואים וערביים במקרה זה.

גאלב מג'אדלה: אשכול מספר אחד, זה היום מופעל?

מל פולישוק-בלוך: יש יום לימודים ארוך ביישובים האלה, אבל לא בגני-ילדים.

מל פולישוק-בלוך: אני אומרת, בוא נתחיל ביישובים האלה למשל.

לאה רוזנברג: אם הבנתי נכון את השאלה.

לאה רוזנברג: באילו י ישובים מופעל היום צו יום חינוך ארוך בפועל?

לאה רוזנברג: אבו-סנן, בעילבון, בוקעתא, בית-ג'ן.

גאלב מג'אדלה: זה ברשימה של ה-100.

לאה רוזנברג: אתה רוצה שאני אקרא?

גאלב מג'אדלה: לא, אני מכיר אותו.

גאלב מג'אדלה: אבל באמת מופעל הלכה למעשה?

לאה רוזנברג: אני מדברת על שמות בתי-הספר ששם זה עובד בפועל.

גאלב מג'אדלה: ברשימה יש למשל ביר-אל-מכסור?

חגית מאיר: ביר אל-מכסור לא מופעל.

חגית מאיר: רק עכשיו פנו בבקשה להפעלה השנה.

גאלב מג'אדלה: הבעיה היא לא היישוב.

גאלב מג'אדלה: כי אני אספתי מדגם, לקחתי שלושה יישובים, לראות אם זה מופעל.

גאלב מג'אדלה: כי אנחנו בדיון הקודם, היה דיון מאוד פורה והיתה הסכמה שאם אין תנאים ותשתיות, אבטחה.

מל פולישוק-בלוך: בוודאי, לא צריכים שזה יום עינוי.

גאלב מג'אדלה: אז הלכתי לראות איפה זה מופעל באמת.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה להזכיר לך שאנחנו בישיבה הקודמת שיש יישובים, למרות שהצו חל עליהם בעבר - הם ביקשו לא להיכלל, מכל מיני סיבות.

מל פולישוק-בלוך: אז יכול להיות שזה אחד היישובים שרק עכשיו ביקש להצטרף.

מל פולישוק-בלוך: אין ספק ולכן זה גם עולה כל-כך הרבה כסף, שאסור להחיל יום לימודים ארוך במקום שבו אין תנאים.

מל פולישוק-בלוך: כי אנחנו לא רוצים לעשות עונש לילדים ולא למורים ולא לגננות.

מל פולישוק-בלוך: ואין ספק בזה בכלל.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו צריכים לתת להם את התנאים הפיזיים הנכונים ואז להחיל עליהם שעות נוספות שיהיה לכם יום לימודים ארוך.

מל פולישוק-בלוך: רק בתנאים האלה.

מל פולישוק-בלוך: זה הסכמה, אני חושבת אצל כולם.

לאה רוזנברג: כן אבל כשהחוק נקט, זה לא היה תנאי.

מל פולישוק-בלוך: אני מדברת על היום, היום זה תנאי?

לאה רוזנברג: לא.

לאה רוזנברג: לא יכול להיות תנאי.

לאה רוזנברג: זאת אומרת, אנחנו מחויבים לחוק.

לאה רוזנברג: אם יש חוק אנחנו מחויבים לקיים אותו.

לאה רוזנברג: אין בחוק את התנאי הזה.

מל פולישוק-בלוך: לא צריכים בחוק את התנאי הזה, צריך בשכל הישר את התנאי הזה, צריך בהנחיות של משרד החינוך את התנאי הזה.

מל פולישוק-בלוך: לא כל דבר צריך בחוק.

לאה רוזנברג: בהיותי מחויבת לקיים את החוק.

לאה רוזנברג: אני יכולה לטעון השכם וערב שאי אפשר בבית-ספר מסוים פיזית לקיים את הדברים האלו, עד שלא נתקן את הדברים.

לאה רוזנברג: אז אני יכולה לטעון, אבל עדיין אני מחויבת שם כן לתת יום חינוך ארוך.

לאה רוזנברג: נניח שהתנאים הפיזיים צריך בינוי בבית-הספר מהסוג הזה שייקח שנתיים, זה מחויב, אבל אני לא יכולה לא לקיים בינתיים את החוק.

לאה רוזנברג: אני רוצה לתת לכם דוגמה מאתמול מיישוב מסוים, אני לא אנקוב בשמו, כי אנחנו במשא ומתן אתם כי זה נראה לא הגיוני, שהם צלצלו ואמרו: "אנחנו לא רוצים, אתם מחייבים אותנו ואנחנו לא רוצים לקיים את זה".

לאה רוזנברג: לא, יישוב לא קשה יום ולא בעייתי במיוחד.

מל פולישוק-בלוך: על איזה קטגוריה הוא נכנס?

לאה רוזנברג: הוא נכנס לקטגוריות של הצו.

לאה רוזנברג: הוא היה בצו מהסיבות שאז, שיקום שכונות, כל הקטגוריות שהיו בצו הקודם.

לאה רוזנברג: ואתמול הם ביקשו לא להיכנס לזה ואמרנו להם: "חברים, זה לא שאלה לפתחכם, יש חוק ואתם מחויבים לקיים את החוק הזה".

לאה רוזנברג: הרי באו אלינו בטענה, למה לא החלנו את החוק על כל אותם מקומות שהיו בצו.

לאה רוזנברג: וגם הטיעון שלנו בבית-משפט שאמרנו, כי חלק מהיישובים לא רצו בזה, לא תפס.

מל פולישוק-בלוך: אבל את לא אומרת לנו למה הם לא רצו בזה.

מל פולישוק-בלוך: הרי הם לא רצו בזה כי הם חשבו שיום לימודים ארוך בתנאים טובים.

לאה רוזנברג: ההורים לא רוצים.

לאה רוזנברג: ההורים רוצים שהילד ישוב הביתה בשעה 12:30 או ב- 13:00.

לאה רוזנברג: זה לפחות היה הטיעון של אתמול.

לאה רוזנברג: ההורים לא רוצים בבית-ספר מסוים, הם אומרים: "אנחנו מעדיפים שהילד יחזור הביתה בצהרים".

גאלב מג'אדלה: אבל זה חריג.

גאלב מג'אדלה: אנחנו עכשיו לא נטפל בחריג.

לאה רוזנברג: אני יכולה להביא את רשימת החריגים.

גילה פינקלשטיין: יום לימודים ארוך זה גם תוספת ל9- שעות, נכון?

לאה רוזנברג: כן.

גילה פינקלשטיין: אז איזה הורה לא רוצה שהילד שלו יקבל יום לימודים ארוך.

מל פולישוק-בלוך: יש.

מל פולישוק-בלוך: גם אני אוהבת שהבן שלי בבית.

חגית מאיר: הרבה מאוד הורים, למשל אני יכולה לתת דוגמה.

חגית מאיר: אני מקבלת הרבה מאוד טלפונים מאנשים למשל מהעלייה הרוסית, שאומרים: "סליחה, עד 13:00 המדינה בקשה נתנו את חובנו, אחר-הצהרים אנחנו רוצים לחנך את הילדים ברוחנו ולפי מה שאנחנו רוצים".

גאלב מג'אדלה: מאה אחוז.

גאלב מג'אדלה: אנחנו נוציא אותם מהצו, נכניס אחרים שזקוקים ליום חינוך ארוך.

מל פולישוק-בלוך: אני יכולה להוסיף על מה שאמרת עכשיו ששמעתי מבחור צעיר, בוגר מערכת החינוך ששמע שיש עכשיו יוזמה חדשה שהחופש הגדול יצומצם בחודש, כי יש סמים ברחוב.

מל פולישוק-בלוך: אמר לי אותו בחור: "הסמים הם בבית-ספר יותר מאשר ברחוב".

מל פולישוק-בלוך: אז לכן כדאי שהם יהיו דווקא בבית ולא בבית-הספר.

מל פולישוק-בלוך: אז גם טענות כאלה אני שומעת ויש להם בסיס.

חגית מאיר: מגיעות טענות מיישובים שלמים דרך הורים בודדים, דרך מנהלים של בתי-ספר.

חגית מאיר: המובן הוא עצום, זה לא הרוב, אבל זה לא איזה דבר שיש עליו את הכלל.

גאלב מג'אדלה: אין לנו בעיה עם זה.

גאלב מג'אדלה: רשות מקומית שהיא ישות במדינת ישראל, יש לה מעמד שהיא לא רוצה - נוציא אותה ונכניס לצו מישהו אחר שזקוק לזה.

לאה רוזנברג: המחוקק לא נתן את הרשות במקרה הזה.

מל פולישוק-בלוך: אבל על זה בדיוק אנחנו דנים עכשיו.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו דנים עכשיו על תקנות, על צו, בעקבות שינוי של חוק.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה להזכיר לך, שהחוק שונה והחוק היום מאפשר גמישות לשרה להחליט מי כן יהיה בצו ומי לא.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו באים ודורשים, אנחנו חברי-הכנסת דורשים שזה יהיה על-פי קריטריונים, לא ככה סתם מה שמתחשק לשרה.

מל פולישוק-בלוך: לא על-פי לחצים פוליטיים ואחרים.

גאלב מג'אדלה: לא רק זה.

גאלב מג'אדלה: אנחנו דורשים שוועדת החינוך, התרבות והספורט תהיה לה מעמד בגמישות.

מל פולישוק-בלוך: ודאי, היא צריכה לאשר את הצו.

מל פולישוק-בלוך: זה קיים בחוק.

מל פולישוק-בלוך: זה לא צריכים לדרוש.

מל פולישוק-בלוך: לכן, למה אנחנו דנים כל-כך הרבה בצו הזה - זה כבר ישיבה שלישית כמדומני.

מל פולישוק-בלוך: משום שהקריטריונים שהשרה קבעה, לא מקובלים עלינו.

מל פולישוק-בלוך: זה בדיוק העניין ולכן אני מביאה את זה שוב פעם לחברי-הכנסת כדי שהם יחליטו.

מל פולישוק-בלוך: כנראה שבסוף הישיבה הזאת נצטרך שוב פעם לשלוח את משרד החינוך לעשות שיעורי בית, כדי לשנות.

מל פולישוק-בלוך: ואני הבעתי את דעתי בתחילת הישיבה ואני חוזרת לטובת אלה שהצטרפו אלינו עכשיו.

מל פולישוק-בלוך: שהדגש צריך להיות על גני-הילדים לפני שמרחיבים לעוד יישובים.

מל פולישוק-בלוך: זו דעתי האישית ואני רואה שיש לי הסכמה גם משמאל וגם מימין.

משה גפני: אני לא מסכים.

מל פולישוק-בלוך: סליחה, אני מדברת על אלה שהתבטאו.

מל פולישוק-בלוך: אני יודעת שאתה חושב אחרת.

משה גפני: מאיפה את יודעת שאני חושב אחרת.

מל פולישוק-בלוך: כי אתה רוצה שזה יהיה בבית"ר עלית.

משה גפני: מאיפה את יודעת, אני דווקא רוצה שלא יהיה שם.

מל פולישוק-בלוך: אמרתי לי את זה בפעם שעברה.

משה גפני: לא, אני לא אמרתי.

מל פולישוק-בלוך: אז תכף ניתן לך הזדמנות לשמוע את קולך.

מל פולישוק-בלוך: אבל שלושה חברי-כנסת שהתבטאו פה אמרו במפורש שהם מסכימים לעניין, כולל אני, שצריכים להתחיל בגני-הילדים ולהרחיב את זה קודם על גני הילדים.

לאה רוזנברג: אני רוצה גם ההגיונות האחרים אולי.

לאה רוזנברג: אנחנו הבאנו את התיקונים לצו.

לאה רוזנברג: ואין בכלל ויכוח עם כל המבוא שפתחת פה.

לאה רוזנברג: זאת אומרת, כמו שאומרת הבדיחה: "עדיף להיות עשיר, צעיר ובריא".

לאה רוזנברג: זאת אומרת, אני בעד להתחיל את זה בגן-הילדים, אני בעד יום חינוך ארוך, בתנאים טובים לילדים.

לאה רוזנברג: אני בעד מורים טובים ואני בעד תכניות טובות.

לאה רוזנברג: זאת אומרת, אני אומרת את זה לא בציניות, אני אומרת את זה מתוך כוונה אמיתית, שככה הייתי רוצה.

לאה רוזנברג: בהינתן נתון של שמיכה מסוימת, אפשרית בנסיבות ובתנאים הקיימים היום, מה שאנחנו באנו היום עם התיקונים לצו להגיד זה הדבר הבא.

לאה רוזנברג: יש כבר נתון של מה מתרחש במערכת, יש נתון.

לאה רוזנברג: אין לנו אין אפשרות תקציבית, לא חוסר רצון וגם לא חוסר יכולת לבצע את זה, אין לנו תקציב כדי לבצע את זה.

לאה רוזנברג: הייתי מעדיפה להחיל את זה על כל גני-הילדים במדינת ישראל, במהלך באמת גדול, רחב, נכון, מלווה בתכניות שאומרות זה לא רק- - -

מל פולישוק-בלוך: אבל בספר הזה יש כמעט 25 מיליארד ש"ח.

מל פולישוק-בלוך: ואם את חושבת כל-כך שזה אכן מה שצריך לעשות, אז תעבירי מתקציב לתקציב.

מל פולישוק-בלוך: זה כל מה שאת צריכה לעשות ויש לכם את האפשרות לעשות את זה.

לאה רוזנברג: חלוקת העוגה, רק אתמול דיברתי גם על עוד דברים שאני חושבת שהם חשובים וגם חברי-הכנסת דיברו על עוד דברים שהם חשובים.

לאה רוזנברג: ובין כל הדברים שהם חשובים, אז אנחנו במקרה הזה של הצו, שיקולי הדעת שהנחנו אותנו בתקנות החדשות, הרי ההצעה כבר עלתה בפנינו, לקחנו את זה ושקלנו עוד פעם לבדוק את האפשרויות לשינויים האלו.

לאה רוזנברג: והנימוק אז למה השארנו בכל אופן את הצו להחלטת

לאה רוזנברג: כם כפי שהוא, זה מפני שיש איזשהו רציונל שמדבר, אם ברוב הארץ בתי-הספר שהם ביוח"א, הם בתי-ספר ולא גני ילדים, הם בתי-ספר.

לאה רוזנברג: יש כן איזשהו מנגנון כבר חינוכי-פדגוגי שהתפתח ליום חינוך ארוך.

לאה רוזנברג: שאנחנו יכולים להחיל אותו במהירות רבה מאוד על בתי-ספר נוספים וחדשים, זה לא דורש התארגנות רבה מאוד שונה כדי להחיל תכניות אחרות.

לאה רוזנברג: אני רוצה להוסיף עוד דבר אחד.

לאה רוזנברג: אנחנו מסיימים עכשיו את תכנית הליבה לגני הילדים.

לאה רוזנברג: שכשהיא תיכנס לתוקף, יהיה משמעות חינוכית נוספת אם מאריכים א יום הלימודים בגני-הילדים.

לאה רוזנברג: לכן הבקשה שלנו היום לאשר את התקנות האלו כפי שהן מפני שבעיתוי הזה ובנסיבות האלו, מבחינת היכולת לעשות את זה נכון עכשיו או הכי נכון עכשיו, זה הדבר שאנחנו מתוך כל השיקולים שקלנו והעדפנו את התיקון הזה.

מל פולישוק-בלוך: אני ממש צו לי לומר אבל הנימוקים שלך הם, אני לא רוצה להשתמש בנימוק חריף מדי.

מל פולישוק-בלוך: הנימוק של, "זה הכי נוח לנו לעשות, זה הכי קל לנו לעשות, זה הכי מהר שאפשר לעשות, כי כבר יש לנו תכניות, כי זה כבר מתנהל ככה".

מל פולישוק-בלוך: זה אחד הנימוקים שאני הכי לא אוהבת לשמוע בכל מוסד שהוא ובכל התייחסות, לא משנה ולא רק במערכת החינוך.

מל פולישוק-בלוך: משרד החינוך עושה לעצמו חיים קלים ועכשיו אני מבינה את העניין.

מל פולישוק-בלוך: "כבר יש לנו מערכות, זה עובד".

מל פולישוק-בלוך: כל מה שאני אומרת ולכן אני פתחתי ונתתי נאום ארוך מדי אולי, אבל כנראה הוא לא מספק.

מל פולישוק-בלוך: בתחילת הישיבה הזאת הרחבתי והסברתי למה אני כיושבת-ראש ועדת החינוך ואני שמחה לשמוע שיש לי כאן תומכים לעניין הזה, חושבת שמשרד החינוך צריך לשנות אתה מגמה ולשים את הדגש על גני-הילדים.

מל פולישוק-בלוך: אז אי אפשר לבוא ולומר לי, "כן, גם אני רוצה שיהיה הכל נהדר ונפלא".

מל פולישוק-בלוך: אין לך כסף לכל נהדר ונפלא.

מל פולישוק-בלוך: תחלקי את המעט כסף, את ה25- מיליארד ש"ח האלה שיש לך, הכי נכון שאת יכולה.

מל פולישוק-בלוך: והכי נכון שאת יכולה זה קודם כל בגני-הילדים וקודם כל בכיתות הנמוכות של בתי-הספר.

מל פולישוק-בלוך: ולא לפזר את זה לעוד מקומות.

מל פולישוק-בלוך: תפעלי דווקא ביעילות ולא מתוך נוחות של משרד החינוך, אלא מתוך מה שהילדים צריכים.

משה גפני: האמת היא שאני כבר לא כל-כך מבין מה מונח פה על סדר היום.

גאלב מג'אדלה: אתה לא היחידי.

מל פולישוק-בלוך: מה לא ברור.

משה גפני: גבירתי היושבת-ראש, את יודעת מה, אני לא מתנגד לשום הצעה.

משה גפני: כל הצעה שהיא שוויונית ושיתחיל בגן-ילדים, אני אפילו לא מתווכח על זה.

משה גפני: אני לא בטוח שזה נכון.

משה גפני: להערכתי משרד החינוך צודק, אינני איש חינוך, ולכן אני לא.

משה גפני: אבל אני רוצה לצטט אותך, מה שאת אמרת ברדיו קול-חי בשבוע שעבר.

משה גפני: שאת לא מתנגדת בשום פנים ואופן, שמעתי אותך, לא מתנגדת לנושא של הגנים החרדיים ולא לבתי-הספר החרדיים.

משה גפני: לפי מה שרשום פה כל הזמן כאשר אנחנו מדברים על גני-הילדים, אז אנחנו מדברים גם על גני-הילדים החרדיים.

משה גפני: זאת אומרת, ילד בגיל 5.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו לא התייחסנו לזה כרגע.

משה גפני: מה פירוש לא התייחסנו, יש עוד ילדים במדינה שצריכים להתייחס להם.

משה גפני: מה זה, לא התייחסנו.

משה גפני: מונח פה כתוב.

משה גפני: מה את אומרת לא.

מל פולישוק-בלוך: אתה רוצה תשובה.

משה גפני: לא, אני לא רוצה תשובה, אני רוצה להביע.

מל פולישוק-בלוך: לא, כי באת רק עכשיו, אולי אני אסביר לך על מה נושא הדיון.

משה גפני: זה כן.

מל פולישוק-בלוך: יש כאן שתי גישות.

מל פולישוק-בלוך: יש לנו בערך 20 מיליון ש"ח שממשלת ישראל החליטה להקציב כתוספת להרחבת יום לימודים ארוך.

משה גפני: לא להרחיב, לצמצם.

מל פולישוק-בלוך: לא, לא, להרחיב את מה שיש היום, להרחיב עוד 20 מיליון.

מל פולישוק-בלוך: הם היו צריכים לתת 100 מיליון והם נותנים רק 20.

מל פולישוק-בלוך: וזה כשלעצמו צריך לבקר אותם בכל לשון חריפה שאפשר.

מל פולישוק-בלוך: אני מצטרפת לכל המבקרים.

מל פולישוק-בלוך: כי יש כסף וזה עניין של סדרי עדיפויות, אבל בוא נניח לזה לרגע, זה צד אחד של הויכוח.

מל פולישוק-בלוך: יש לנו 20 מיליון ליום לימודים ארוך.

מל פולישוק-בלוך: אני באה וטוענת, שבמקום לקחת ולהרחיבו על עוד יישובים, שכולם מסכנים, שכולם בסוציו-אקונומית נמוך ויש להם את כל הסיבות שיהיה שם יום לימודים ארוך, על זה אין ויכוח.

מל פולישוק-בלוך: במקום להרחיב את זה לעוד יישובים - בואו נרחיב את זה באותם יישובים שיום לימודים ארוך כבר חל, בתוך 100 יישובים או בחלק מהם, כי אין לנו מספיק לכולם - על גני הילדים.

משה גפני: אני הבנתי, אני שמעתי אותך גם בישיבה הקודמת.

משה גפני: אני רק רוצה שנדע מה את אומרת.

משה גפני: זאת אומרת, אני הולך לתת תרגום של מה שאת אומרת.

משה גפני: מה שאת אומרת הוא דבר נורא פשוט, על-פי מה שמשרד החינוך מציע בהצעה של הצו, שהיה כבר בישיבה הקודמת, שלא הובא לדיון.

משה גפני: זה שמוסיפים עוד, נדמה לי, 5 יישובים ערביים נוספים ושני יישובים חרדיים.

משה גפני: נכון, אני טועה?

גאלב מג'אדלה: אתה לא טועה.

משה גפני: זאת אומרת, זאת ההצעה.

משה גפני: למה דווקא ה-5 יישובים ערביים האלה ושני היישובים החרדיים?

משה גפני: מכיוון שיש קריטריון שעליו דובר שמי שנמצא במצב הסוציו-אקונומי הכי נמוך, דהיינו באשכול אחד, צריך להיות בצו יום לימודים ארוך.

משה גפני: כך ההגיון מחייב.

משה גפני: מה את באה ואומרת עכשיו, את אומרת, "היות ויש 20 מיליון ש"ח, למה להוסיף יישובים נוספים".

משה גפני: דהיינו, להעביר את הכסף הזה רק לגני-הילדים ביישובים שבהם יש יום לימודים ארוך.

משה גפני: ומכיוון שהגנים מה שכתוב ומה שאת אומרת, "זה רק רשמי", את אומרת: "למה אתם מוסיפים שני יישובים חרדיים".

משה גפני: לאו דווקא, אבל זה התרגום של הדברים שלך.

משה גפני: "למה צריך להוסיף שני יישובים חרדיים, עדיף לתת את זה בגנים שאינם חרדיים במקומות אחרים".

משה גפני: זאת אומרת, על-פי ההצעה שלך, החרדיים לא יקבלו כלום.

משה גפני: הרי התרגום של הדברים שלך, את עושה את זה אמנם יפה, אבל המשמעות היא חמורה מעין כמותה.

משה גפני: מכיוון שבא משרד החינוך ואני במקרה הזה משבח את שרת החינוך, בניגוד למה שאמרתי אתמול, מה שהיה אתמול הוא אתמול, ומה שלא בסדר, לא בסדר ודווקא זה בסדר.

מל פולישוק-בלוך: איפה שזה טוב לחרדים, אתה משבח, זה לגיטימי.

משה גפני: אני פשוט לא מאמין שאני נמצא במדינה מתוקנת.

משה גפני: תאמיני לי, את יושבת-ראש ועדת החינוך של הכנסת ובלי להניד עפעף.

מל פולישוק-בלוך: לפי השקפתך זה לגיטימי.

מל פולישוק-בלוך: אתה באת וציטטת עכשיו משהו שלא היה ולא נברא שאני אמרתי.

משה גפני: אני אומר לך שלילד שלך או לילד שלו, לא מגיע יום לימודים ארוך?

משה גפני: לא עולה בדעתי דבר כזה.

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שלפני שחושבים לילד שלי יום לימודים ארוך, יש הרבה ילדים אחרים שצריכים לקבל יום חינוך ארוך.

מל פולישוק-בלוך: זה ההבדל ביני לבינך.

משה גפני: ממש הבדל, את יודעת מה, אני גאה להיות בהבדל אתך בעניין הזה ובעוד עניינים רבים אחרים.

משה גפני: הרי מה אני אומר, אני אומר, יש חמישה יישובים ערביים שבמצב הסוציו-אקונומי הכי נמוך במדינת ישראל, שלא היו בצו.

משה גפני: יש שני יישובים חרדיים, מה לעשות, שהם גם נמצאים במצב הסוציו-אקונומי הכי נמוך, הם לא היו בצו.

מל פולישוק-בלוך: ועוד איך יש.

משה גפני: לא.

מל פולישוק-בלוך: אז תסיים את דבריך ואחר-כך אני אבהיר.

יוסי שריד: היישובים שהיו כלולים, יש עניין של התנחלויות שצריך לבדוק.

יוסי שריד: כי ההתנחלויות הם לא במצב סוציו-אקונומי ירוד, לפי מיטב ידיעתי.

מל פולישוק-בלוך: בית"ר עלית למשל זה סוציו-אקונומי נמוך?

יוסי שריד: אני חושב שכן.

מל פולישוק-בלוך: לא מדובר על התנחלות, מדובר על בית"ר עלית.

משה גפני: גם בצו הקודם, רוב היישובים לא כולם, רוב היישובים עם מצב סוציו-אקונומי נכון.

משה גפני: רוב היישובים, לא כולם.

משה גפני: מי שעשה את הצו גם אני מבין למה הוא עשה את זה.

משה גפני: זה נושא לשיחה אחרת, זה לפני הרבה שנים.

וחינוך ואומר: התוספת כתוצאה מההחלטה הזאת, היא חמישה יישובים ערבים ושני יישובים חרדיים.

מל פולישוק-בלוך: זה כבר אמרת שלוש פעמים.

מל פולישוק-בלוך: תגיד דבר חדש אם יש לך להוסיף.

משה גפני: רגע, ואת כל הזמן דברים חדשים?

מל פולישוק-בלוך: לפעמים.

משה גפני: אם את באה ואומרת, שאת סבורה שצריך להכניס את גני הילדים, אלה שנמצאים בצו ואת אומרת, שבגני-הילדים שנמצאים כולם, כולל הגנים החרדיים, מה שלא קורה עד עכשיו.

משה גפני: את יודעת מה, צריך לדון על זה, אני לא בטוח שאת צודקת, צריך לדון, האם זה נכון.

מל פולישוק-בלוך: על זה אנחנו דנים.

משה גפני: לא, אנחנו לא דנים על זה.

משה גפני: אנחנו דנים על משהו אחר, מה שאת מציעה זה שלא יהיה חרדי אחד.

מל פולישוק-בלוך: אני לא הזכרתי את המילה "חרדית".

משה גפני: את יודעת מה, אני מזכיר.

משה גפני: גבירתי היושבת-ראש את יודעת מה, יש גבול גם לציניות, עם כל הכבוד.

משה גפני: הרי צריך לתרגם את הדברים האלה באופן מעשי.

משה גפני: מה שאת אומרת וזה כתוב ואת אומרת את זה.

מל פולישוק-בלוך: זה המשמעות של דבריך, זה המשמעות של דבריי.

משה גפני: אני יכול לקבל נתון ממשרד החינוך, אני יכול לבקש עכשיו נתון ברגע זה.

משה גפני: אני רוצה לדעת על-פי הצעתה של היושבת-ראש, אם מכלילים את גני הילדים ביישובים שבהם הצו חל היום.

משה גפני: זאת אומרת, אין תוספת של יישובים חרדיים, האם גני-הילדים החרדיים יהיו בפנים?

חגית מאיר: לא.

מל פולישוק-בלוך: לא, ודאי שלא.

מל פולישוק-בלוך: אני יכולה גם להגיד לך, ברור שלא.

מל פולישוק-בלוך: אבל אני אגיד לך איזה יישובים כן יהיו בפנים.

מל פולישוק-בלוך: יישובים באשכול אחד.

משה גפני: לא כולם.

משה גפני: רוב אשכול אחד לא יהיה בפנים.

מל פולישוק-בלוך: באשכול אחד, ביישובים שבהם חל יום לימודים ארוך.

משה גפני: מה זה אשכול אחד?

משה גפני: אשכול אחד מכיל 9-10 יישובים.

מל פולישוק-בלוך: יש 100 יישובים שבהם חל יום לימודים ארוך.

מל פולישוק-בלוך: מהם חלק מהם באשכול אחד.

חגית מאיר: 11 יישובים באשכול אחד של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

חגית מאיר: מתוכם בצו הקיים רק ארבעה.

משה גפני: נכון, אז מה את אומרת באשכול אחד, הרוב לא בפנים.

מל פולישוק-בלוך: לפי נייר שיש לי של משרד החינוך, יש כאן ארבעה יישובים באשכול אחד שנמצאים בצו.

משה גפני: באשכול אחד שבעה לא נמצאים.

מל פולישוק-בלוך: אני יודעת.

מל פולישוק-בלוך: אני אומרת, לפני שנלך לשבעה.

גאלב מג'אדלה: במקום 11, ארבעה, אבל להתחיל מגני-הילדים.

גאלב מג'אדלה: יש שתי גישות.

משה גפני: מה עם השבעה האחרים?

מל פולישוק-בלוך: בשלב הבא.

משה גפני: ומה יהיה בינתיים עם התוספת?

מל פולישוק-בלוך: תביא כסף.

מל פולישוק-בלוך: אתם עכשיו יהדות התורה עושים מלחמה כדי לתמוך בתקציב.

מל פולישוק-בלוך: תביאו 100 מיליון ש"ח בשיחות עם ראש-הממשלה להרחיב את יום לימודים ארוך ויהיה לכולם.

מל פולישוק-בלוך: למה שלא תעשו את זה, הרי אתם עכשיו במשא ומתן, אתם רוצים 400 מיליון ש"ח, קחו 100 מיליון ש"ח ותדאגו לכל עם ישראל, כולל היישובים שלכם ויהיה יום לימודים ארוך בכל הגנים, כולל החרדיים.

מל פולישוק-בלוך: למה שלא תעשה את זה, למה שזה ילך רק לישיבות.

משה גפני: זה מאוד יפה מה שאת אומרת, הדרישה שלנו במשא ומתן זה להוריד את שכר הלימוד באוניברסיטאות.

משה גפני: זה הדרישה שלנו.

משה גפני: אז תדאגו אתם ליום לימודים ארוך.

מל פולישוק-בלוך: זה מה שאני מנסה לעשות.

משה גפני: מה את מנסה, את אומרת, "את מנסה לעשות".

משה גפני: את מנסה להוציא את החרדיים וגם משקרת ברדיו.

מל פולישוק-בלוך: זה כבר הגזמת.

מל פולישוק-בלוך: אתה לא יכול להגיד לפני עם ישראל שאני משקרת ברדיו.

משה גפני: אני יכול להגיד, בגלל שזה מה שאת עושה עכשיו.

מל פולישוק-בלוך: לא נכון.

משה גפני: אני יכול ואני אומר.

מל פולישוק-בלוך: בשביל יש ועדת אתיקה בכנסת.

מל פולישוק-בלוך: אם אתה תקרא לי שקרנית, אני אתבע אותך בוועדת האתיקה.

משה גפני: נביא את התמליל ונראה מה את אומרת.

מל פולישוק-בלוך: כי אתה לא תגיד לי שאני שקרנית.

משה גפני: אני כן אגיד.

מל פולישוק-בלוך: לא.

מל פולישוק-בלוך: ואם אתה תמשיך ככה, אז אתה לא תהיה בישיבה הזאת.

משה גפני: אז אני לא אהיה בישיבה, ביג-דיל, מה יוצא לי מהישיבה.

משה גפני: בלאו הכי את תדחי את זה לעוד ישיבה.

יוסי שריד: קודם כל, כדי להרגיע את חבר-הכנסת גפני אני מייעץ לו לקרוא היום מאמר בעיתון "הארץ", תאמין לי, אתה תיהנה ממנו, שנקרא "שוב פארסה בצוותא".

מל פולישוק-בלוך: בוא נגיע להחלטות שלנו.

יוסי שריד: גבירתי, את כל הזמן מדברת, את לא שמה לב.

יוסי שריד: אין לך שליטה על הפה, וברגע שאדם מתחיל לדבר, את קצרת רוח.

יוסי שריד: תקצרי את דברייך.

יוסי שריד: את פותחת, את מסכמת, את מתערבת באמצע, תסתכלי פעם על הפרוטוקול, תראי, אם את לא מודעת לזה בעצמך.

יוסי שריד: אני רוצה לשאול את הגב' רוזנברג.

יוסי שריד: אם אנחנו רוצים את שני הדברים.

יוסי שריד: אנחנו רוצים גם את התוספת השבעה וגם אנחנו רוצים למלא את משאלתה של היושבת-ראש לעניין הגנים.

יוסי שריד: כמה זה עניין הגנים ההשלמה באותם המקומות שכבר נמצאים בצו, כמה זה בכסף?

חגית מאיר: 110 מיליון ש"ח לשנה.

יוסי שריד: לארבעת המקומות האלה?

יוסי שריד: בצו של היום לבד מארבעת המקומות שנמצאים באשכול אחד, כמה מקומות נוספים יש בצו של היום, לא של מחר?

לאה רוזנברג: בצו הקיים ישנם 100 יישובים.

מל פולישוק-בלוך: יש לך את זה לפניך ותסתכל מה כתוב לך.

מל פולישוק-בלוך: 14 מיליון ש"ח זה עולה לארבעת היישובים האלה.

יוסי שריד: זאת אומרת, יש ארבעה יישובים מאשכול אחד.

יוסי שריד: פירושו של דבר שאמת המידה הסוציו-אקונומית לא שרירה ולא קיימת.

יוסי שריד: כי 96 או משהו מעין זה, 96 יישובים הם לא על-פי הפרופיל הסוציו-אקונומי שלהם.

יוסי שריד: ואני מרשה לעצמי להניח, אני לא בטוח, אם כי אני בטוח שאני אומר שאני לא בטוח, שבין ה96- יש רוב מכריע של התנחלויות.

לאה רוזנברג: בפירוש לא.

יוסי שריד: שאנחנו רוחשים להם הרבה כבוד, אבל פרופיל סוציו-אקונומי אין להם.

יוסי שריד: יש לי שתי הצעות.

יוסי שריד: הצעה אחת שוועדת החינוך של הכנסת תודיע למשרד החינוך שבכל מקום שמחילים את הצו של יום חינוך ארוך, או כל דבר דומה אחר, דין כל הילדים אותו דין.

יוסי שריד: כל הילדים, שחורים, לבנים, חומים, אדומים, ילדים חרדיים, חילוניים וכו', כל הילדים באותו יישוב, אנחנו לא מבחינים בין ילדים, בכל שכבות הגיל כל הזמן שילד הוא ילד וכל הזמן שהוא לומד במוסד חינוך הוא ילד.

יוסי שריד: והוא לא אשם בשום דבר.

יוסי שריד: מחילים את זה באופן שוויוני לגבי כל הילדים.

יוסי שריד: זה דבר אחד.

יוסי שריד: דבר שני, אנחנו לא מאשרים את הצו הזה, כי אנחנו לא חושבים שזה הוגן מצד משרד החינוך להעמיד את זה ממול דילמה מן הסוג הזה.

יוסי שריד: אנחנו חושבים שצריך להשלים את גני-הילדים באותם המקומות שהצו כבר חל.

יוסי שריד: לעומת זאת אנחנו לא חושבים שאפשר באשכול אחד, להשאיר שבעה יישובים מחוץ לצו.

יוסי שריד: אנחנו מבקשים ממשרד החינוך.

יוסי שריד: אל"ף, להחיל את הצווים באופן שוויוני על כל הילדים.

יוסי שריד: בי"ת, אנחנו רוצים להשלים את אשכול אחד, גם בגני-הילדים, אבל גם בקשר לשבעה יישובים.

יוסי שריד: זו החלטת ועדת החינוך.

מל פולישוק-בלוך: אותי זה מספק.

מל פולישוק-בלוך: בטח את גפני גם.

גאלב מג'אדלה: זה מספק את גפני, זה מספק אותך וזה מספק אותי בהערות שלי בהתחלה.

מל פולישוק-בלוך: בהחלט, רק שזה לא מעשי.

מל פולישוק-בלוך: אתה יודע מה, אולי זה כן מעשי, אולי גפני ואני נעשה מלחמה ביחד.

מל פולישוק-בלוך: נביא עוד 100 מיליון ויהיה לכולנו טוב.

גאלב מג'אדלה: אנחנו נחזיר את הכדור למשרד החינוך.

מוחמד ברכה: ההרגשה שלי שיש מי שמחולל ויש מי שצריך לרקוד.

מוחמד ברכה: אני חושב שהוועדה של הכנסת היא לא צריכה לרקוד על-פי החליל שקבוע מראש על-ידי משרד החינוך.

מוחמד ברכה: אנחנו גם גוף מבקר וגם גוף מכוון וגם אנחנו המייצגים את הריבון במדינה.

מוחמד ברכה: ולדעתי אסור לנו להתנהל כוועדת חינוך כפקידים באגף מסוים במשרד החינוך.

מוחמד ברכה: כאילו נקבע שיש 20 מיליון ואנחנו צריכים להתנהל בתוך ה- 20 מיליון.

מוחמד ברכה: אני חושב שזה פשוט לגמד את ועדת החינוך ולייצר ממנה מין שחקן בתוך המתחם הצו שנקבע לו מראש.

מוחמד ברכה: ולדעתי ועדת החינוך צריכה לומר דברים אחרים.

מוחמד ברכה: לא רק לאשר או לא לאשר, אלא להגיד שיש סדר עדיפויות אחר שצריך להיקבע מה מול מה.

מוחמד ברכה: ובתוך המה, מה עדיף על מה.

מוחמד ברכה: ואני בהחלט מצטרף להערתו של יוסי שריד בנושא של, "האם אכן כל היישובים שנכללים ביום חינוך ארוך הם נמצאים באשכול הסוציו-אקונומי המתאים או לא".

מוחמד ברכה: והתשובה היא אכן לא.

לאה רוזנברג: אבל היו קריטריונים אחרים.

מוחמד ברכה: כן, אבל אני כופר בקריטריונים.

לאה רוזנברג: היו שכונות בערים שהמצב הסוציו-אקונומי של היישוב הוא גבוה יותר, אבל שכונות שיקום בתוך היישוב הוגדרו.

מוחמד ברכה: אני אפילו אין לי בעיה עם פרוייקט שיקום שכונות אז של בגין המנוח.

מוחמד ברכה: זה לא העניין.

מוחמד ברכה: אני למשל שם לב כשקובעים אזורי עדיפות לאומית בממשלה, קובעים את זה על-פי מפתח פוליטי ולא על-פי מפתח סוציו-אקונומי.

מוחמד ברכה: למשל, ממוצע ההכנסה ביישובים שקיבלו מעמד של אזורי פיתוח, אזורי עדיפות, הוא יותר גבוה מהממוצע הכללי של מדינת ישראל.

מוחמד ברכה: במיוחד בשטחים הכבושים בהתנחלויות.

מוחמד ברכה: הנושא של הדיון ביום חינוך ארוך, קיבל משנה תוקף אחרי שדובר על דברת.

מוחמד ברכה: ואחרי שדובר על קיצור שבוע הלימודים.

מוחמד ברכה: רבותיי, מאז קום המדינה, 56 שנים, מלמדים חמישה ימים במערכת החינוך הערבית.

מוחמד ברכה: והיו ניסיונות כושלים למדי ליישם יום חינוך ארוך - למה?

מוחמד ברכה: כי נתנו שעות נוספות למורים, אבל לא יצרו שום תשתית פיזית לבתי-הספר על-מנת לקלוט.

מוחמד ברכה: ואז התלמידים ומורים ישבו עד 16:00 סתם.

מוחמד ברכה: אני זוכר את הדוגמה שניסו ליישם בכפר-כנא לפני ארבע שנים שזה היה כשלון חרוט.

מוחמד ברכה: לכן לבוא ולדבר על תוספת של שעות ללא התאמה ופיתוח התשתית הפיזית והתשתית הפדגוגית וספרים המתאימים, זה לעג לרש.

מוחמד ברכה: לכן גם כשמדובר כאן על הוספת ארבע יישובים בנגב ושני יישובים חרדיים וכו' וכו', השאלה תישאל.

מוחמד ברכה: לכן אני מציע שאנחנו נדרוש בנוסף למה שאמר יוסי שריד, שהדרישה השלישית שלנו שהיא לקיים דיון מחדש בכל ההתנהלות של יום חינוך ארוך.

מוחמד ברכה: ולקבוע את זה על-פי אמות מידה שוויוניים מצד אחד.

מוחמד ברכה: אבל עם מתן עדיפות למקומות על בסיס סוציו-אקונומי וגם חמישה ימים במגזר הערבי.

מוחמד ברכה: זאת אומרת, שני הקריטריונים שמחייבים באופן גורף לכלול את כל מערכת החינוך הערבית ביום חינוך ארוך.

מוחמד ברכה: וגם מצב סוציו-אקונומי נמוך וזה גם חמישה ימים של שבוע עבודה.

מוחמד ברכה: זה דבר שלא יכול להיות.

מוחמד ברכה: הכי עניים, הרי מרודים שקיימים עכשיו מוסיפים אותם, אלו היישובים של הנגב:

מוחמד ברכה: ערערה ושגב שלם וחור'ה וכו'.

מוחמד ברכה: שזה בסדר, אבל איפה היינו עד היום.

מוחמד ברכה: אני אגיד לך איפה היינו.

מוחמד ברכה: הדברים האלה נעשו על-מנת למנוע את הבג"ץ הבא.

מוחמד ברכה: כי בג"ץ אמר דברים נחרצים בעניין הזה.

מוחמד ברכה: זה תוספת עוקפת בג"ץ, לא תוספת על-מנת למלא אחרי צרכים אמיתיים.

דורית מורג: קודם כל, משרד החינוך או שרת החינוך הביאה כאן צו כפי שאחר שיקול דעת של המשרד, חשבו שזה הצו בתנאים הקיימים ובכספים הקיימים, הנכון ויותר לשעה הזאת לחוקק אותו.

דורית מורג: אנחנו כמובן צריכים להיות מצומצמים.

מל פולישוק-בלוך: לא הבנתי את המשפט הזה.

מל פולישוק-בלוך: מה זה "הנכון ויותר לשעה הזאת".

דורית מורג: אנחנו כמובן קודם כל נמצאים במסגרת החוק הקיים.

דורית מורג: והחוק הקיים מדבר בהתאם לפרשנות של בית המשפט הגבוה לצדק על מוסדות החינוך הרשמיים בלבד, לרבות גני-הילדים.

דורית מורג: הבג"ץ דווקא עסק בגני-ילדים.

דורית מורג: לפיכך הצעתו של חבר-הכנסת יוסי שריד להרחיב כרגע את החוק או את הצו לגבי מוסדות שאינם מוסדות רשמיים, איננו.

מל פולישוק-בלוך: אבל זה הצו שהבאתם לנו.

מל פולישוק-בלוך: אני לא מבינה כבר כלום.

דורית מורג: אבל אם יורשה להסביר.

דורית מורג: אנחנו הבאנו צו לגבי יישובים.

דורית מורג: החוק לפי פרשנות בית-המשפט הגבוה לצדק מדבר על מוסדות חינוך רשמיים בלבד.

דורית מורג: בנוסף על כך, מאחר ויש לנו סעיף 3(א) לחוק יסודות התקציב, הרי יש תקצוב שוויוני גם לשתי הרשתות החרדיות.

דורית מורג: דהיינו, משרד החינוך מממן בכל יישוב שמופיע בצו, גם את אותם מוסדות שנמצאים בשתי הרשתות החרדיות.

דורית מורג: הם למעשה מחוץ לצו, אבל התולדה היא למעשה מימון.

דורית מורג: לכן משרד החינוך הביא את הצו כלשונו, מתוך כמה סיבות.

דורית מורג: קודם כל, הוא הסתכל על המצב הקיים.

דורית מורג: לכן המצב הקיים היום שבבתי-הספר היסודיים ברוב המקרים שנמצאים בצו, יש היום כבר יום חינוך ארוך.

דורית מורג: וגם הוועדה הנכבדה הזאת שלמעשה פנתה למשרד החינוך וביקשה שלא לפגוע קיים.

דורית מורג: זאת אומרת, ברור לנו שעכשיו היה אפשר לקחת את הכסף.

מל פולישוק-בלוך: על זה אין מחלוקת.

דורית מורג: בסדר, לכן החלוקה שעליה מדברים על הכסף הקיים.

דורית מורג: ולכן אמרנו, אם אנחנו הולכים למה שכבר ניתן היום, רוצים להוסיף אליו את מה שלא ניתן היום עדיין, רוצים בכל זאת להביא לפני הוועדה תוספת לצו - הרי חשבנו שאשכול אחד שמבטא את המצב הסוציו-אקונומי הנמוך ביותר במדינת ישראל, הוא הנכון להביא בפני הוועדה ולא שיקולים אחרים.

דורית מורג: זאת אומרת, אנחנו גם היום וזה תואם גם את הדיונים שנעשים היום בבג"ץ לגבי אזורי עדיפות לאומית וכו' וכו'.

דורית מורג: כאן מדובר לא על אזור עדיפות לאומית, אלא על אשכול הסוציו-אקונומי הנמוך ביותר.

דורית מורג: בא משרד החינוך ואמר, שבכסף שיש לרשותו היום, אנחנו רוצים לצמצם את הצו הקיים לכיתות א' עד ו'; להוסיף לו את כיתות א' עד ו' באשכול הסוציו-אקונומי הנמוך ביותר.

דורית מורג: ועל-ידי כך אנחנו מקבלים פריסה הומוגנית פחות או יותר של כיתות א' עד ו' במדינת ישראל.

דורית מורג: זה היה רציונל.

דורית מורג: כמובן שהוועדה יכולה לפסול ולסבור.

דורית מורג: יש הרבה מאוד אפשרויות אחרות אולי.

דורית מורג: משרד החינוך באמת עבד ימים ולילות כדי לשקול את התקציבים של האפשרויות האחרות.

דורית מורג: אנחנו היום מביאים בפני הוועדה את ההצעה הזו.

דורית מורג: קודם כל, צריך לכן לקיים הצבעה על ההצעה הזאת.

דורית מורג: בוודאי לא הובאה בפני הוועדה הצעה אחרת.

דורית מורג: אפשר להגיד שהשיקול דעת של השרה לא היה נכון, אבל אנחנו.

יוסי שריד: אני כרגע הצעתי הצעה אחרת.

יוסי שריד: את רוצה להגיד לה, לא מספיק על מה אנחנו מצביעים, גם איך אנחנו מצביעים.

דורית מורג: סליחה, אני לא אמרתי איך אתם מצביעים.

יוסי שריד: את אמרת, שקודם כל צריך להצביע.

יוסי שריד: שמעתי בזה הרגע.

דורית מורג: לכן הבקשה היא שהוועדה תידון בצו שמונח בפניה.

דורית מורג: בנוסף יש לי הערה נוספת.

דורית מורג: מאחר ושני היישובים, יש כאן יישובים שנמצאים באזור יהודה ושומרון.

דורית מורג: ואלה למעשה מאחר ודין מדינת ישראל לא חל עליהם, היו צריכים להיות מחוץ לצו.

דורית מורג: אנחנו מאחר ובזמנו הצו הקודם המצומצם, לא הבחין עדיין בין יישובים שנמצאים ביש"ע לבין יישובים שנמצאים לפי החוק בתחום מדינת ישראל.

דורית מורג: הבאנו לשם ההגינות בפני הוועדה את כלל היישובים שנמצאים באשכול אחד.

דורית מורג: למעשה, תהיה כאן חלוקה לשני צווים.

דורית מורג: שצו אחד יהיו בו אך ורק היישובים הערבים, משום שאלה נמצאים בתחום מדינת ישראל.

מל פולישוק-בלוך: למה לא הבאתם את זה אלינו כשני צווים?

דורית מורג: בצו שני יהיה חתום על-ידי המנכ"לית לפי החוקים הקיימים היום באזורים של יהודה ושומרון.

דורית מורג: אבל מאחר והצו הקודם עשה איזשהו מכלול, הבאנו היום לשם ההגינות, בפני הוועדה, את המכלול.

דורית מורג: אבל בפועל אנחנו ואפשר להביא את זה מתוקן, יהיה כאן שני צווים.

דורית מורג: כאשר למעשה אך ורק על אותו צו של היישובים שנמצאים בתוך מדינת ישראל, בתחום מדינת ישראל, האישור הוא של הוועדה.

דורית מורג: היתר, מתנהלים לפי חוקי יש"ע.

דורית מורג: אנחנו הבאנו את המכלול כדי שתהיה התמונה כולה.

מל פולישוק-בלוך: אז בלאו הכי גם אם נאשר את הצו הזה, אנחנו בעצם נצטרך להביא צו נוסף.

דורית מורג: זה לא ממש למחוק.

מל פולישוק-בלוך: אי אפשר להצביע על צו שהוא לא תקין.

מל פולישוק-בלוך: אתם לא יכולים לבקש מאתנו לאשר צו ואחר-כך למחוק משהו ממנו.

גאלב מג'אדלה: היא רוצה שאנחנו נכריע להוצאת היישובים שביש"ע.

גאלב מג'אדלה: לעשות להם חיים קלים, אנחנו הוועדה מוציאה את היישובים של יש"ע.

גאלב מג'אדלה: אנחנו אין לנו בעיה לעשות את זה.

מל פולישוק-בלוך: לנו יש בעיה.

מל פולישוק-בלוך: ליוסי שריד יש בעיה.

דורית מורג: אני לא התכוונתי שהוועדה תכריע בשום דבר שכזה שלא הובן לא נכון.

דורית מורג: אני רק מסבירה שתהיה כאן חלוקה לשניים.

דורית מורג: כי זה החוק הקיים.

מל פולישוק-בלוך: למה זה לא הובא מלכתחילה ככה?

מל פולישוק-בלוך: אתם רוצים שנאשר עכשיו צו שאין לו שום תוקף?

דורית מורג: לא, יש לו תוקף.

גאלב מג'אדלה: לא, יש בו פגם.

דורית מורג: אין לו שום פגם.

יוסי שריד: הגב' רוזנברג, הדיון הזה הוא גם עצוב, לא רק, אבל גם עצוב.

יוסי שריד: כי אנחנו עוד פעם לפי דעתי, ואולי אני טועה בגלל זה אני שואל, נקלעים לנסיבות של דיון השמיכה.

יוסי שריד: זאת אומרת, מושכים לכאן, נחשפות הרגליים, מושכים לשם, נחשף הראש.

יוסי שריד: החינוך המיוחד - לפני שאנחנו באים לגאול את אשכול מספר אחד.

יוסי שריד: החינוך המיוחד, את יכולה לתת לנו נתון כמה בתי-ספר בחינוך המיוחד השנה, במקום לסיים את הלימודים בשעה 16:00 מסיימים אותם בשעה 13:30?

יוסי שריד: כי אני אגיד לך מה, לכאורה עכשיו אנחנו דנים איך מיטיבים ואיך מוסיפים ואיך משפרים.

יוסי שריד: אבל תוך כדי כך, מבלי שהוועדה בכלל מודעת לזה, במקומות הכי חלשים במערכת החינוך מקצצים.

יוסי שריד: אז מה מועילים, מוסיפים בתוספתם.

יוסי שריד: הרי אנחנו בתהליך של קיצוצים אכזריים.

יוסי שריד: בחינוך המיוחד, כמה בתי-ספר נגרעו שעותיהם מ-4 ל-1:30

לאה רוזנברג: יש לי את הנתון, אבל לא בזיכרון.

לאה רוזנברג: אז אני מוכנה לבדוק את זה.

יוסי שריד: אבל יש בתי ספר כאלה?

לאה רוזנברג: לפי מיטב ידיעתי אין שום בית-ספר שבית-ספר של חינוך מיוחד שקוצר יום הלימודים כי הם עובדים על-פי חוק חינוך מיוחד, יום לימודים ארוך.

יוסי שריד: אני חושב שאת טועה מאוד.

יוסי שריד: אם כך, את לא זוכרת.

יוסי שריד: אני לא רוצה להגיד שאת מטעה.

לאה רוזנברג: אתם רוצים נתון, אני אמרתי שבזיכרון אין לי אותו, אני מוכנה לספק אותו.

יוסי שריד: לא, את כבר אמרת שלפי מיטב זיכרונך אין.

משה גפני: רק שאלת הבהרה.

משה גפני: לפי מה שאמרה היועצת המשפטית של משרד החינוך, אתם משרד החינוך מבקש מהוועדה, אתם מבקשים לאשר את הצו כמות שהוא?

משה גפני: זאת אומרת, בלי היישובים מעבר לקו הירוק?

דורית מורג: הצו צריך לבוא כאן לאישור, זה צו של היישובים בתחום מדינת ישראל.

משה גפני: אני יכול לדעת מהם?

דורית מורג: את כל אותם יישובים למעט אלה שנמצאים בתחום יהודה ושומרון.

מל פולישוק-בלוך: מלבד בית"ר עלית ומודיעין עלית, כל מה שיש לך על הנייר.

משה גפני: אני רוצה להבין, על איזה יישובים מדברים?

מל פולישוק-בלוך: ערערה, שגב שלום, חור'ה ולקיה.

דורית מורג: למען השקיפות, מאחר וגם הצו הקודם למעשה על המכלול ולפי הדין, יש צורך לחלק את הצווים האלה לשניים.

דורית מורג: הרי אנחנו נפעיל יום חינוך ארוך גם בשני היישובים האלה, שהם מעבר.

משה גפני: לא הבנתי.

דורית מורג: למעשה לפי הדין, לפי החוק, ועדת החינוך צריכה לאשר את אותם יישובים שנמצאים בתחום מדינת ישראל, משום שחל עליהם הדין הישראלי.

דורית מורג: אלה שלא - יופיעו בצו נפרד לפי החוקים החלים על יהודה ושומרון ואכן יופיעו.

משה גפני: ולזה צריך אישור ועדת החינוך?

דורית מורג: לא.

משה גפני: אני שואל אם אפשר להצביע על כל היישובים באשכול אחד, אפילו אלה שמעבר לקו הירוק.

דורית מורג: להצביע זה לא יפגע בדין.

דורית מורג: עקרונית, לא.

דורית מורג: אבל כדי שהוועדה הנכבדה הזאת תדע איך מתחלקים כל הכספים, הבאנו את התמונה במלואה.

דורית מורג: כדי שלא יגידו אחר-כך, הסתרתם, לא אמרתם.

דורית מורג: עקרונית, הוועדה צריכה להצביע אך ורק על היישובים שנמצאים בתחומי מדינת ישראל.

שלמה קרפ: כל הנושא שמדברים שיש בתי-ספר, אין בתי-ספר.

שלמה קרפ: יש מלא בתי-ספר, אפילו בירושלים ובתל-אביב מקומות של החינוך המיוחד שהם מקוצצים.

שלמה קרפ: ילדים שלמדו עד 15:30 -15:45, הולכים היום הביתה ב-13:30- 13:45.

שלמה קרפ: זאת אומרת, מרכזים כבר את הילדים של החינוך המיוחד בחצר בסביבות 13:15.

יוסי שריד: כי במסגרת יום חינוך ארוך, אז מקצצים.

שלמה קרפ: עכשיו יש פה את הויכוח על הסכום איפה הוא ילך, את מי יכניסו.

שלמה קרפ: אני אומר דבר אחד ואני חושב שהוועדה פה וזה נורא חשוב.

שלמה קרפ: במקום לחשוב לאיפה כן לצרף, בואו נחשוב איפה לא לקצץ, כי מקצצים.

שלמה קרפ: ואני חושב, אני יושב הרבה ואת יודעת, בישיבות של ועדת החינוך.

שלמה קרפ: ואני כל פעם מתפלא שלפחות משרד החינוך אף פעם לא באים מוכנים.

שלמה קרפ: רוצים נתון - אז אין.

שלמה קרפ: ואני חושב באיזשהו מקום שאני בתור אזרח שיושב מהצד ואני לא חבר-כנסת, עושים צחוק מהעבודה.

שלמה קרפ: ולבוא ולהגיד שאין קיצוץ בחינוך המיוחד, זה פשוט שקר אחד גדול.

לאה רוזנברג: אני לא אמרתי שאין קיצוץ בשעות הלימודים ועכשיו זה בבדיקה.

מל פולישוק-בלוך: לאור מה שנאמר פה, אני חוזרת על טענתי מהיום הראשון שבו דנו בנושא הזה.

מל פולישוק-בלוך: יש עוד קריטריונים מלבד אשכול אחד שאנחנו צריכים להכניס לשיקולינו.

מל פולישוק-בלוך: למשל, חינוך מיוחד כדוגמה.

מל פולישוק-בלוך: לכן באנו ואמרנו, אחרי שאישרנו באותו יום ארוך וקשה, ב-31.8.04 שבאנו ואישרנו חוק בצורה, ואתה היית ראשון המבקרים יוסי שריד, ובצדק במידה מסוימת, על חקיקה כל כך נחפזת.

מל פולישוק-בלוך: באנו אז ואמרנו, אני אמרתי, כשנבוא לאישור הצו, אנחנו נדרוש קריטריונים מאוד מאוד ברורים איך מחלקים את שארית הכסף.

יוסי שריד: טוב, אז אני מציע חינוך מיוחד לקריטריון ראשון.

יוסי שריד: מה שאני מציע שבהחלטה שלנו תהיה תביעה ממשרד החינוך, ברגע שמחילים את אשכול אחד, על כל החינוך המיוחד.

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שהחינוך המיוחד זה פשוט כל-כך מובן מאליו, שאפילו לא היה צריך להגיד את זה.

גאלב מג'אדלה: אנחנו לא דנים בצו שלפנינו.

גאלב מג'אדלה: אחרי דברי היועצת-המשפטית אני לא מבין.

גאלב מג'אדלה: אנחנו לא דנים בצו שלפנינו והדיון שלנו הוא סרק.

משה גפני: קריאת ביניים.

מל פולישוק-בלוך: לא.

מל פולישוק-בלוך: עורכת-הדין רות דיין ברשות דיבור.

רות דיין: החוק הזה קיים 15 שנה, הצו הזה קיים משנת 1998.

רות דיין: לא המצאנו את הגלגל עבור משרד החינוך.

רות דיין: משרד החינוך עד היום הפר חוק ולצערי אני מגישה פעם אחר פעם בג"ץ כדי להחיל יום חינוך ארוך, בבתי-הספר שנמצאים ב-100 היישובים האלה, ומשרד החינוך מאלץ אותי ואת ההורים, כל פעם להגיש בג"ץ.

רות דיין: עשינו את זה קדימה, עשינו את בבת-ים, שיש שם שני יישובים במצב סוציו-אקונומי קשה מאוד, ביקשו יוח"א, לא נתנו להם יוח"א, עד שהבאנו אותם לבג"ץ.

רות דיין: ומשרד החינוך מתקפל פעם אחר פעם, יום לפני הדיון ונותן להם יוח"א.

רות דיין: ההורים לא צריכים להגיש בג"ץ.

מל פולישוק-בלוך: הם לא באשכול אחד?

רות דיין: הם בצו של ה-100 יישובים.

רות דיין: אבל על-פי הצו השריר והקיים צריך להחיל את הצו על כלל הילדים שנמצאים בצו.

רות דיין: הגשנו השבוע בג"ץ נוסף לדימונה.

רות דיין: יש שם 10 בתי-ספר.

רות דיין: ל-7 יש יוח"א, ל-3 אין יוח"א.

רות דיין: פונה מנהל החינוך, מבקש ממשרד החינוך: "תנו לנו יוח"א".

רות דיין: אומרים לנו "אנחנו מצטערים אנחנו לא יכולים לתת לכם".

רות דיין: למה?

רות דיין: דימונה לא באשכול אחד?

רות דיין: אבל דימונה בצו, ודימונה זכאית.

מל פולישוק-בלוך: כן, אבל על זה אנחנו דנים עכשיו, על הצו החדש.

רות דיין: לא, אז אני אומרת שמשרד החינוך מנסה להיתמם ולהראות שכאילו הוא מיישם את החוק - הוא לא מיישם את החוק.

רות דיין: ובמקום שמבקשים ממנו ליישם את החוק - אז הוא גם עושה שרירים עד שמובילים אותו לפני בג"ץ.

רות דיין: אני פשוט רוצה להביא את הידיעה בפני ועדת החינוך, זה אחד.

רות דיין: דבר שני, אני אומרת, לתת לבתי-הספר והגנים שכיום קיימים בצו, לא לקחת את זה מהם, כי יש בתי-ספר שכבר מפעילים.

רות דיין: ויש גנים שזה רק תשתית ראויה, לתת לגנים.

רות דיין: הילדים גם מתרגלים מגיל קטן.

רות דיין: עד גיל 3-4 הילדים נמצאים עד 16:30 ואז 5-6 מה פתאום תרגילו אותם, ב-13:30 ואז שוב בכיתה א' הם יהיו עד 16:00?

רות דיין: זה לא הגיוני.

רות דיין: זה צריך להיות רצף.

רות דיין: וגם אנחנו כהורים מבקשים את הרצף הזה.

רות דיין: מה שאני רק מבקשת, להשאיר את הצו כמו שהוא, שהוועדה תדרוש להשאיר את הצו כמו שהוא.

רות דיין: להוסיף את הגנים ולהוסיף את מה שנשאר, את אותם שבעה יישובים של אשכול אחד, שחסר בהם יוח"א.

רות דיין: עכשיו החינוך המיוחד הוא מתוקף אחר, הוא לא מתוקף צו יום חינוך ארוך, והוא לא מתוקף חוק יום חינוך ארוך.

יוסי שריד: זה לא שייך.

יוסי שריד: אנחנו החיים לא מתחלקים.

יוסי שריד: ועוד אנחנו מאריכים את יום החינוך כביכול, הרי שום דבר לא יקרה.

יוסי שריד: אז בחינוך המיוחד ששם זה הנקודה הכי רגישה, אז מה שייך לא יודע מה.

רות דיין: לא, אני אומרת שרק זה לא קשור לדיון כרגע.

מל פולישוק-בלוך: זה קשור מאוד לדיון, כי אנחנו באותה שמיכה.

רות דיין: אבל הם לא בצו.

שלמה קרפ: מקצצים שעות לחינוך המיוחד, שהם אפילו בפיגוע מוח הולכים הביתה מוקדם.

רות דיין: אני אתך, אני לא נגדך.

מל פולישוק-בלוך: כן, אבל את לא יכולה להגיד שזה לא שייך.

רות דיין: הם תקצבו את זה ממקום אחר.

משה גפני: לפי דעתי היא מאוד חשובה לדיון שנדע איפה אנחנו עומדים מבחינת המצב התקנוני של הוועדה.

משה גפני: משרד החינוך הגיש צו, תפקידה של הוועדה לאשר או לדחות.

משה גפני: עכשיו אני מסכים למשל עם ההצעה של חבר-הכנסת יוסי שריד, היא הצעה הכי טובה.

מל פולישוק-בלוך: גם אני מסכימה אתו.

משה גפני: אין לי טענות אלייך, מה אני תקפתי אותך משהו.

מל פולישוק-בלוך: כן, כן.

משה גפני: לא, מה שאמת - אמת.

משה גפני: מה שהיא לא אמת - לא אמת.

משה גפני: אני מסכים עם העניין הזה, הבעיה שאין לנו סמכות.

משה גפני: זאת אומרת, אנחנו כוועדה אין לנו סמכות.

משה גפני: מה שקרה וזה אני רוצה גם להגיד לך גב' רות דיין.

משה גפני: מה שקרה זה שמכיוון שממשלת ישראל לא יכלה לעמוד בנושא של יום לימודים ארוך מסיבותיה היא, היא הביאה תיקון לחוק.

משה גפני: שלתיקון לחוק שבעצם בא לתת סמכויות לשרת החינוך, דהיינו לצמצם בהפעלת יום לימודים ארוך - אני הצבעתי נגד.

משה גפני: יושבת-ראש הוועדה למשל הצביעה בעד.

משה גפני: זאת אומרת, שנדע רק את העובדות.

משה גפני: עכשיו מה שקורה זה שחבר-הכנסת יוסי שריד מציע הצעה של הרחבה ואני כמובן תומך בו.

משה גפני: הקואליציה לא מסכימה לזה.

משה גפני: זאת אומרת, לא באו ואמרו, "אנחנו", הרי ההצעה הזאת עולה כסף.

משה גפני: אין פה דיבובי מלים, הרי גם את לא מעונינת בזה.

משה גפני: את רוצה שמה שיוחלט - יבוצע.

משה גפני: לא יבוצע.

משה גפני: והערת הביניים שלי בעניין הזה, הקואליציה מביאה הצעה, ואת חברה בקואליציה, חברים שלך שרים בממשלה.

משה גפני: למה את אומרת לי שאני אביא כסף, אני מוכן להביא כסף, אין לי בעיה, אני מוכן לשנות סדרי עדיפויות לחלוטין.

משה גפני: ואני דורש לשנות סדרי עדיפויות.

משה גפני: את התקציב אתם הבאתם, את תיקון החוק אתם הבאתם.

משה גפני: את לא יכולה לבוא ולהגיד, מה משרד החינוך צריך לעשות ובישיבה שלישית כבר, את צריכה ללכת לממשלה, להגיד בממשלה, תשלמו את זה.

מל פולישוק-בלוך: קודם כל אני יכולה, עובדה היא שאני עושה את זה, כנראה שאני יכולה.

משה גפני: אז את לא מצליחה אם ככה.

מל פולישוק-בלוך: בסדר, גם הם לא מצליחים, כי עובדה היא שהצו עוד לא אושר.

משה גפני: הילדים בחור'ה סובלים.

משה גפני: מה זה הם לא מצליחים - מה איכפת להם, יחסכו כסף.

רות דיין: יש כסף, אני אראה לך.

משה גפני: צריך להחליף את הממשלה, זה מה שאני טוען כל הזמן.

משה גפני: עוד יש כסף ולא נותנים לילדים?

רות דיין: קיצצו מקצבאות ילדים מיליארד וחצי ש"ח.

מגלי והבה: גבירתי היושבת-ראש בנושא יום לימודים ארוך, יכול שאני מדבר בצד אגואיסטי קצת או אינטרסנטי, שבמגזר הדרוזי כל בתי-הספר שלנו ביום לימודים ארוך.

מגלי והבה: זה אפליה לטובה, שהיו כמה בתי-ספר או כמה יישובים.

מגלי והבה: ובאמת גם בגלל ההישגים, זאת אומרת, לא אפליה מתקנת בגלל מצבנו הטוב וההישגים.

מגלי והבה: נכון שיש התקדמות, אנחנו בכלל בכל נושא ההישגים בבגרויות, אבל החליטו על יום לימודים ארוך ואני בהזדמנות זו גם רוצה לברך את מערכת החינוך, את שרת החינוך על ההחלטה האמיצה הזאת.

מגלי והבה: וזה באמת מגיע לנו.

מגלי והבה: ועכשיו באמת לנושא יום לימודים ארוך וההצעה של הקואליציה ושל הממשלה או מה שהגישה שרת החינוך.

מגלי והבה: אנחנו יודעים שהתמיכה היא לא יכולה לכסות את כל הגוף.

מגלי והבה: אז אני אומר שבסך-הכל כל הנושא של הצו, אנחנו צריכים להבין באיזה מצב.

מגלי והבה: כולם יכולים לדבר על רפורמה כזאת או אחרת, מוצלחת או פחות מוצלחת, זה מה שיש, עם זה אנחנו צריכים להתמודד.

מגלי והבה: ולכן אני תומך בהצעה של משרד החינוך מה שמוצע היום.

מגלי והבה: קיבלתי סיוע מחברי חבר-הכנסת מוחמד ברכה.

מל פולישוק-בלוך: כן, אז אני רוצה לשאול אותך שאלה.

מל פולישוק-בלוך: אני חוזרת על הצעתי כי בתחילת הישיבה לא היו מרבית חברי-הכנסת.

מל פולישוק-בלוך: אני הצעתי שתי הצעות.

מל פולישוק-בלוך: אמרתי, קודם כל אני מסכימה לגישה שאנחנו צריכים לדרוש הרחבה ולא צמצום על כל ה-100 יישובים.

מל פולישוק-בלוך: על כל מי שהיום בצו - להרחיב.

מל פולישוק-בלוך: לגני הילדים אני מדברת.

מל פולישוק-בלוך: כי היום יש לנו 100 יישובים שרק 25 אחוז מהילדים בגנים - חל עליהם יום לימודים ארוך, ו-75 אחוז עדיין לא.

מל פולישוק-בלוך: אז אני אומרת, בואו נרחיב קודם עליהם.

מל פולישוק-בלוך: העלות 100 מיליון פחות או יותר, לפני שהולכים הלאה ונימקתי גם למה.

מל פולישוק-בלוך: הרי זה אותה ממשפחה, יש לה ילדים בגיל גן ובכיתה ג'.

מל פולישוק-בלוך: ואז אם אתה לוקח עוד יישובים, במקום לתת לאותה אימא לצאת לעבודה - אז אתה בעצם מחלק את הכסף שלך בצורה לא יעילה.

מל פולישוק-בלוך: יש אותו נימוק חינוכי-פדגוגי לשלוח ילד בגן ביישוב הזה או ביישוב הזה, מהאשכול האחד.

משה גפני: על איזה ילדים גבירתי מדברת?

מל פולישוק-בלוך: אני מדברת על כל הילדים באשר הם.

מל פולישוק-בלוך: מה שאני מדברת הוא כל ילד באשר הוא, אם אנחנו הולכים לפי הקריטריון של אשכול אחד, אז הילד הזה במצב לא טוב והילד הזה במצב טוב, וטוב לתת לכולם.

מל פולישוק-בלוך: אם אין לנו לתת לכולם - בואו נלך לפי קריטריון שיש לו גם ערך מוסף נוסף, שאותה משפחה שגם הילדים הקטנים וגם הבינוניים והגדולים שלהם ביום לימודים ארוך, ההורים יכולים לצאת לעבודה.

מל פולישוק-בלוך: אז זה יותר חכם.

מל פולישוק-בלוך: אם מסכים אתי?

מל פולישוק-בלוך: יפה.

מל פולישוק-בלוך: עכשיו אני מסתכלת ודווקא ביישובים שלך או אלה שאתה מייצג, באשכול מספר אחד, ביישובים שכבר נמצאים בצו, יש לנו שלושה יישובים בדואים ואחד ערבי.

מל פולישוק-בלוך: שהם גם אשכול אחד, גם היישובים בצו.

גאלב מג'אדלה: כולם ערבים.

גאלב מג'אדלה: למה רהט זה לא בדואי?

גאלב מג'אדלה: כתבו לך לא נכון.

מל פולישוק-בלוך: רהט זה לא יישוב בדואי?

גאלב מג'אדלה: מה זה בדואי - זה ערבים.

גאלב מג'אדלה: שילמד משרד החינוך לכתוב נכון.

גאלב מג'אדלה: הם בעצם אוהבים שקוראים להם בדואים.

מגלי והבה: הם ערבים, אני מסכים אתך.

גאלב מג'אדלה: אתה מדבר בשם הדרוזים, לא בשם הבדואים.

מגלי והבה: אני מדבר שצריך גם להיות הגון עם אנשים.

גאלב מג'אדלה: הגון עם אנשים, הם ערבים.

מל פולישוק-בלוך: אני מדברת על יישוב תל-שבע, כסיפה, רהט וכפר מנדא.

מל פולישוק-בלוך: ארבעה יישובים שהם גם באשכול אחד, גם ביישובים האלה יש יום לימודים ארוך.

מל פולישוק-בלוך: ואני אומרת, בואו קודם כל ניתן להם.

מל פולישוק-בלוך: יותר נכון, יותר יעיל מכל בחינה שהיא.

מל פולישוק-בלוך: נתחיל בזה.

מל פולישוק-בלוך: העלות לפי משרד החינוך זה 14 מיליון ש"ח.

מל פולישוק-בלוך: זה לא סותר את העובדה שאני רוצה עדיין להרחיב את היריעה.

מל פולישוק-בלוך: זה לא סותר.

מל פולישוק-בלוך: אני מדברת קודם כל לשיטתו של משרד החינוך.

מל פולישוק-בלוך: לפי העלות שלהם, יש לי עוד 6 מיליון.

מל פולישוק-בלוך: בואו נראה מה עושים עם ה6- מיליון האלה.

מל פולישוק-בלוך: ואז אם אני שומעת שבחינוך מיוחד עדיין לא השלימו את העניין - אז זה בוודאי קריטריון הראשון במעלה.

מל פולישוק-בלוך: אומרת לי הסמנכ"לית שלא קיצצו.

לאה רוזנברג: לא קוצצה אף שעה בבתי-הספר לחינוך מיוחד ביום הלימודים.

לאה רוזנברג: אני יצאתי לבדוק את הנתון.

יוסי שריד: היא אומרת לך שאין קיצוץ, עכשיו אני יודע מתי הבת שלך מגיעה.

מל פולישוק-בלוך: מה שאני מציעה הוא דבר כזה.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו אומרים מהדברים שנאמרו פה, אשכול אחד הוא קריטריון אחד.

מל פולישוק-בלוך: קריטריון אולי לפני האחד, זה חינוך מיוחד.

מל פולישוק-בלוך: זה הקריטריון הראשון בעינינו, הילדים שבאמת במצוקה אמיתית.

מל פולישוק-בלוך: קריטריון שני זה אשכול אחד.

מל פולישוק-בלוך: בואו נלך על שני הדברים האלה, נבקש ממשרד החינוך לבדוק על אמת את העובדות, לא במספרים, בניירות, אלא בשטח.

מל פולישוק-בלוך: ואם עדיין יש מי שבחינוך המיוחד שלא מקבל, קיצצו לו, לא קיצצו לו.

מל פולישוק-בלוך: אבל העובדה שאין יום לימודים ארוך - קודם כל לתת לו ולראות מה העלות.

מל פולישוק-בלוך: דבר שני, להשלים, לעניות דעתי, אתם יכולים לקבל או לא, את גני-הילדים באותו אשכול אחד שכבר בצו.

מל פולישוק-בלוך: ודבר שלישי, לדרוש ממשרד החינוך למצוא את המשאבים.

מל פולישוק-בלוך: וכאן אני מקווה שחבר-הכנסת גפני יעזור לנו לעזור לכלל ילדי ישראל.

מל פולישוק-בלוך: לדאוג לכך שתהיה הרחבה של הצו ולא צמצומו.

מל פולישוק-בלוך: אם ברוח הדברים האלה יש הסכמה של חברי-הכנסת שיושבים פה - אז אני מבקשת לא לאשר את הצו הזה.

מל פולישוק-בלוך: ולשלוח את משרד החינוך להביא לנו צו מתוקן.

משה גפני: גבירתי היושבת-ראש, אני מבקש להצביע על הצו.

משה גפני: משרד החינוך הביא צו, אני אצטרף לכל ההצעות האלה, אני בעדן.

משה גפני: אני גם אמרתי, על-פי מה שאמרה היועצת המשפטית של משרד החינוך.

משה גפני: אני בעד שרת החינוך, זאת אומרת, במקרה הזה, שלא תהיה אי הבנה.

משה גפני: אני מבקש לאשר את הצו.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו נקיים שתי הצבעות.

מל פולישוק-בלוך: קודם כל, לפי הצעתי שהיא משולבת עם הצעתו של חבר-הכנסת יוסי שריד.

מל פולישוק-בלוך: ואם הצעתנו זאת לא תעלה יפה - אנחנו נלך להצעה שלך לאשר את הצו.

מל פולישוק-בלוך: אני חוזרת ואומרת, אנחנו מבקשים לשנות את הצו על-פי הקריטריונים הבאים: אנחנו דוחים את הצו הנוכחי המוצע על-ידי משרד החינוך, כפי שהוא מוצג לפנינו.

מל פולישוק-בלוך: ואנחנו מבקשים ממשרד החינוך לבדוק קריטריונים אחרים לצו, לפי החלוקה הבאה.

יוסי שריד: "נוספים", אין לנו שום דבר נגד אשכול אחד.

יוסי שריד: אשכול אחד מקובל עלינו.

מל פולישוק-בלוך: בסדר, "נוספים".

מל פולישוק-בלוך: הקריטריון הראשון הוא חינוך מיוחד; הקריטריון השני - החלת הצו על אותם יישובים שעליהם חל הצו, באשכול אחד על גני הילדים.

משה גפני: זה לא חל על החרדים, על-פי הצו.

מל פולישוק-בלוך: מה שאמרתי, איפה שחל הצו הנוכחי.

מל פולישוק-בלוך: ודבר שלישי, הרחבת הצו על יישובים נוספים שאינם חלים באשכול אחד, הרחבה לכל אשכול אחד.

מל פולישוק-בלוך: על גני הילדים.

מל פולישוק-בלוך: אני הצעתי על גני הילדים באשכולות אחד ושניים.

מל פולישוק-בלוך: להרחיב את זה אלה בצו.

יוסי שריד: אני בוודאי לא יכול להתנגד, אבל אני לא יודע אם יש להם.

יוסי שריד: ועדת החינוך תובעת ממשרד החינוך להחיל את צווי יום חינוך ארוך, כמו גם צווים אחרים, על כל הילדים באותם המקומות, בלי כל הבדל ובלי שים לב למעמד הרשמי או הבלתי רשמי של בתי-הספר.

מל פולישוק-בלוך: זה כולל את גני הילדים?

יוסי שריד: בוודאי.

מל פולישוק-בלוך: זה מקובל עלי.

גילה פינקלשטיין: לא ברור לי נושא מסוים.

גילה פינקלשטיין: יש לנו כאן 100 יישובים.

גילה פינקלשטיין: בתוכם יש מספר קטן מאוד של בתי-ספר: בקדומים, בקרני שומרון.

גילה פינקלשטיין: 100 היישובים האלה רשומים כאן.

דורית מורג: נכניס אותם לצו החדש.

גילה פינקלשטיין: הם רשומים פה ב-100.

גילה פינקלשטיין: האם ימשיכו להיות בתוך ה-100 יישובים.

מל פולישוק-בלוך: כן.

מל פולישוק-בלוך: כי יש החלטה לא לפגוע במי שקיים.

משולם נהרי: אני רוצה לשאול את היועצת המשפטית.

משולם נהרי: האם ההצעה של יוסי שריד, ההצעה האחרונה, הסעיף הרביעי.

משולם נהרי: שזה יכלול את כל ילדי היישוב ללא הבדל מעמד, או זרם או רשמי או בלתי רשמי.

משולם נהרי: האם זה יחייב את משרד החינוך לתקצב גם אותם?

מירב ישראלי: לפי הקביעה של בית-המשפט העליון, החוק הזה חל רק על בתי-הספר הרשמיים, מכוח חוק יסודות התקציב, הוא מוחל גם על שתי הרשתות.

מירב ישראלי: זה למעשה המצב.

מירב ישראלי: גם הצווים מכוח החוק הזה, לפיכך יכולים להיות רק לגבי בתי-הספר האלה.

מירב ישראלי: עכשיו לשרת החינוך יש סמכות מכוח חוק חינוך ממלכתי, סעיף 11.

מירב ישראלי: אתם יכולים לקרוא לשרת החינוך לעשות את הדבר הזה.

מירב ישראלי: אם שרת החינוך תקבל את זה - מה שהיא יכולה לעשות להביא את הצו לגבי רשמיים ורשתות.

מירב ישראלי: להביא את הצו ולהתחייב כמו שהיא אומרת לגבי מודיעין עלית ובית"ר עלית שגם לא היו בצו, לפי מה שאנחנו מבינים כאן.

מירב ישראלי: אלא היא תביא את הצו בלי מודיעין עלית ובית"ר עלית, אבל תגיד, תצהיר השרה שהיא מתכוונת להחיל את זה בבית"ר עלית ובמודיעין עלית.

מירב ישראלי: אז אותו הדבר היא יכולה לבוא ולהגיד "זה לא קיים בצו כי אין לי סמכות מכוח הצו, אבל אני מתחייבת", אם היא תקבל העמדה הזאת, "אני מתחייבת להחיל את זה גם על בתי-הספר הלא רשמיים, מכוח סמכות החוק".

מל פולישוק-בלוך: החוק מאפשר לה.

משולם נהרי: זה אני יודע שהחוק מאפשר לה.

משולם נהרי: זה אני יודע שהיא יכולה לתקצב איך שהיא רוצה.

משולם נהרי: אני שואל האם ההצעה הזו מחייבת.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה שיהיה ברור כאן דבר מאוד חשוב.

מל פולישוק-בלוך: ברוח הדברים שאמרה היועצת המשפטית של משרד החינוך.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו אין לנו סמכות לכתוב צו אחר.

מל פולישוק-בלוך: זה הרי ידוע לכולנו.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו כרגע, מה שאנחנו אומרים, הצו כפי שהוגש לנו לדעת אנשים שישנם פה בחדר ותכף נראה אם יש להם רוב או לא.

מל פולישוק-בלוך: לא מרוצים מהצו שהוגש ונימקנו את הנימוקים לכך.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו מבקשים צו אחר.

מל פולישוק-בלוך: את הצו האחר שאנחנו מבקשים משרת החינוך.

מל פולישוק-בלוך: נאמרו פה ואני לא אחזור על כל הדברים שנאמרו.

מל פולישוק-בלוך: ארבעה קריטריונים לגיבוש צו אחר.

מל פולישוק-בלוך: עכשיו תבוא השרה ותגיד, "אין לי כסף לכולם"?

מל פולישוק-בלוך: שהיא תגיד.

מל פולישוק-בלוך: תבחר מתוך מה שאנחנו הצבנו לה כדרישות שלנו, את המירב שהיא יכולה ותביא את זה לשולחננו.

מל פולישוק-בלוך: בינתיים אנחנו, חבר-הכנסת גפני יעזור בעניין הזה, נחפש משאבים נוספים לשרת החינוך, ננסה לעזור לה למצוא משאבים נוספים.

מל פולישוק-בלוך: חבר-הכנסת גפני, אני הצעתי לסיעת שינוי להציב את הנושא הזה של הרחבת יום לימודים ארוך על כל גני הילדים כהשקפת עולם, בכל היישובים האלה שקיימים היום.

מל פולישוק-בלוך: באותם 100 ישובים להרחיב את זה לגני-הילדים, כי אני מאמינה שזה יעזור למשפחות לצאת, ששני בני-הזוג יצאו לעבוד ואנחנו ראינו מדוח העוני שאתמול נתבשרנו בו, שכמעט בכל משפחה ששני ההורים עובדים - הם מעל קו העוני.

מל פולישוק-בלוך: לכן אנחנו רוצים לעזור.

מל פולישוק-בלוך: אני באופן אישי, ואני חושבת שמפלגתי ביחד ואני חושבת שאתם צריכים להיות שותפים לעניין.

מל פולישוק-בלוך: וזה חוצה מפלגות.

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שאנחנו צריכים לסייע לכך ששני בני-זוג ילכו לעבוד.

מל פולישוק-בלוך: לכן אני חושבת שזה יותר הגיוני להרחיב ולהחיל, ואני אומרת את זה שוב, כי אתם לא הייתם פה קודם, אני אומרת להרחיב את יום לימודים ארוך באותם יישובים לגני-הילדים, כדי להשלים את היריעה ולאפשר לאותה אימא עובדת באמת לצאת לעבוד עד 3-4.

מוחמד ברכה: אני חושב שאין מחלוקת בוועדה על הנושא של תוספת היישובים שמובאים בצו.

מוחמד ברכה: לכן לבוא ולהגיד שאנחנו לא מקבלים את התוספת הזו, ואנחנו רוצים את כזה וכזה, אני חושב שאנחנו נצא קרחים לא מכאן ולא מכאן.

מוחמד ברכה: אני חושב שההחלטה צריכה להיות- - -

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה לומר שני דברים, מי שמצביע בעד הצו הזה, שאתם בכך מושכים את השוט שיוסי הסביר עליו ואין סיכוי בעולם שזה יורחב ליישובים אחרים.

מל פולישוק-בלוך: ואני חושבת שזה טעות.

מל פולישוק-בלוך: כי אם יש סמכות מכוח לוועדת החינוך, יש לנו סדרי עדיפויות וזה ההזדמנות.

מל פולישוק-בלוך: דבר שני, אני רוצה לומר לך חבר-הכנסת גפני במיוחד, הצו כפי שהוגש לפתחנו, הוא לא צו תקין.

מל פולישוק-בלוך: כולל שני היישובים שלא יוכלו להיות בצו ונדרש לאשר צו - - -

מירב ישראלי: בעצם מה שיש בצו.

מירב ישראלי: כיתות א' עד ו', צמצום לכיתות א' עד ו'..

מירב ישראלי: בעצם חמישה יישובים בלי מודיעין עלית…

מל פולישוק-בלוך: לא, אנחנו יכולים להגיד שזה אנחנו מאשרים כצו בשינויים האלה.

מל פולישוק-בלוך: אני לא מבינה, איך אתם מביאים לאשר צו שהוא לא בתוקף.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו ניגש להצבעה תחת מחאה.

מל פולישוק-בלוך: ומחאה משום שאנחנו לא מוכנים יותר….

מל פולישוק-בלוך: חבר-הכנסת יוסי שריד אני בטוחה שבזה תסכים אתי.

מל פולישוק-בלוך: אני מבטיחה לכם, כל עוד שאני יושבת-ראש הוועדה, לא נקיים יותר ישיבות אם אין לנו נתונים נוספים ואם אין לנו צווים תקינים.

מל פולישוק-בלוך: 8 בעד 3 נגד