ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 16, פרוטוקול מספר 333, 2004-11-22 09:00

מל פולישוק-בלוך: בוקר טוב.

מל פולישוק-בלוך: מיעוט המשתתפים יקל עלינו לעשות דיון מעמיק ואולי גם קצר ולעניין.

מל פולישוק-בלוך: לא שאני ממהרת לאיזשהו מקום- -

אתי בנימין: מיעוט המשתתפים מצביע גם על חשיבות הנושא בעיני הציבור.

מל פולישוק-בלוך: לא בהכרח, אבל טוב שיש כאן מי שישנו אתנו כי יש כאן האנשים הנכונים.

מל פולישוק-בלוך: יש לנו נציגות של רשות מקומית, של מנהלים, של הורים של מערכת החינוך ושל משרד האוצר.

מל פולישוק-בלוך: החלטנו להקדיש לפחות 4 ישיבות לנושא התקציב מתוך מחשבה שצריכים להיכנס יותר לעומק וללבן את הדברים, ואולי לעשות סוף סוף קצת שינויים, לא רק לקבל דיווח, להגיד "יופי " או לא "יופי" וללכת הלאה.

מל פולישוק-בלוך: אני ביקשתי מיושב ראש ועדת הכספים של הכנסת לקיים ישיבות משותפות, היה ראוי ויעיל יותר אם היינו מקיימים את הישיבות האלה בשיתוף; אמנם לא קיבלתי תשובה שלילית, אבל גם לא חיובית, לצערי הרב.

מל פולישוק-בלוך: לכן אם הדברים ישתפרו עכשיו לאחר שיש לו יותר זמן כי הוא אמר לי שהוא עסוק בבחירות, אז אולי הוא לא יהיה עסוק מדי, ואני אשמח לשיתוף פעולה, זה יועיל.

מל פולישוק-בלוך: אם לא, אנחנו נלבן את מה שאנחנו מלבנים, נקבל את ההחלטות שלנו, נעביר את האינפורמציה למי שצריך, נדרוש מה שצריך, ואם לא תהיה לנו בררה נצביע איך שצריך, כי בסופו של תהליך אנחנו מצביעים במליאה.

מל פולישוק-בלוך: אמנם אנחנו בקואליציה, אבל גם בקואליציה אנחנו יכולים לעשות כל מיני שינויים, במיוחד בקואליציה.

מל פולישוק-בלוך: כך שהכלים האלה עומדים לרשותנו, ואני לא רוצה להגיע לשלב הזה, אלא נעשה את השינויים – אם צריך – לפני התהליך ולא בסופו.

מל פולישוק-בלוך: הדיונים שאנחנו מתכננים הם קודם כל דיון יותר כללי ויותר מתייחס לסדרי עדיפויות במערכת החינוך או קביעת סדר עדיפויות באמצעות התקציב; לראות את התקציב כמכשיר לקביעת סדרי עדיפויות במערכת החינוך.

מל פולישוק-בלוך: בישיבה השנייה נתייחס לכל נושא התקציב השוטף של הפעילויות: תכנים, כמו בגרות, לימוד, נשירה, שעות לימוד, חינוך מיוחד.

מל פולישוק-בלוך: הישיבה השלישית תהיה בנושא תקציב הפיתוח.

מל פולישוק-בלוך: הישיבה הרביעית תתייחס לדוח דברת.

מל פולישוק-בלוך: כשנגיע לישיבה הרביעית נדע מהן המלצות דוח דברת ואז יהיה לנו קל יותר.

מל פולישוק-בלוך: הייתה לי שיחה עם אדי הרשקוביץ, סמנכ"ל למנהל כלכלה ותקציבים, ואני כבר יכולה לומר לכם שאין בן-אדם שיודע את התקציב כמוהו.

מל פולישוק-בלוך: כשהוא יחזור אני אגיד את זה שוב; כשישבתי אתו הרגשתי שאני יושב מול סֶר הַמְפְרִי – אם מישהו יודע למה אני מתכוונת.

מל פולישוק-בלוך: זו פחות או יותר התוכנית שלנו כדי לתקוף את התקציב מכל ההיבטים שלו.

מל פולישוק-בלוך: התקציב הזה מסובך מאוד, עדיין לא קיבלתי את הספר הירוק.

מל פולישוק-בלוך: לטובת מי שלא מכיר את המונחים, יש לנו ספר כחול שיש בו תקציב משרד החינוך שמשרד האוצר מוציא; מהספר הזה אי אפשר לדעת שום דבר – אף על פי שמאוד השתדלתי – אי אפשר ללמוד כלום.

מל פולישוק-בלוך: הספר הירוק הוא ספר התקנות שאותו אני עדיין מקווה לקבל בקרוב.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו מדברים, כמובן, על הספר הירוק של השנה שעברה כי החדש עדיין לא יצא.

מל פולישוק-בלוך: אחד הדברים שאמרתי כשיצאת, אדי, הוא שהרגשתי שיושב לפניי סר המפרי מהתוכנית הידועה משום שהיה קשה לקבל ממך נתונים והרגשתי שאתה חושב, שזאת באה והולכת, ואנחנו ה- Civil service נשארים.

מל פולישוק-בלוך: אין לי טענות אליך, כמובן, אלא יותר לפוליטיקאים שהיו לפניי, ויכול להיות שגם אני לא אצליח לעשות שינויים כי המערכת הביורוקרטית היא כל-כך מסובכת, כבדה, אולי גם לי אין מספיק כוח לשנות אותה.

מל פולישוק-בלוך: אבל אני אומרת את זה מתוך הרגשת תסכול שאנחנו עוברים שנה אחר שנה, ובזה אתם, אנשי משרד החינוך, צריכים להיות שותפים.

מל פולישוק-בלוך: שנה אחר שנה עוברות ואנחנו לא עושים שינויים דרמטיים בעצם, אנחנו עושים שינויים קוסמטיים; פעם בא שר שאומר שצריך ללמד על הוגה הדעות הערבי – דרוויש – ופעם השרה אומרת שההמנון יותר חשוב וכן הלאה, ואולי מימי המפד"ל לא עשו שינויים דרמטיים במשרד החינוך.

מל פולישוק-בלוך: אני אומרת ימי המפד"ל משום שהם היו הרבה מאוד שנים במשרד החינוך.

מגלי והבה: המשפט נכון, אבל לא לגבי תוכניות החינוך.

מגלי והבה: הם עשו המון שינויים.

מל פולישוק-בלוך: אני לא נכנסת כרגע לפרטים, אבל העובדה היא שבהיבט הפוליטי היו כמה שרים מהמפד"ל שנים רבות, וכנראה צריך הרבה מאוד שנים כדי להתחיל להכיר את המערכת וכדי שתהיה יכולת להזיז משהו.

מל פולישוק-בלוך: אני לא אומרת את זה לחיוב ולשלילה, אלא כעובדה.

מל פולישוק-בלוך: עכשיו באה יושבת ראש ועדת חינוך חדשה עם ידיים קשורות אחורנית כי כולנו יודעים כמה סמכויות יש לנו בענייני תקציב, ובכל זאת אני מבקשת שכולנו יחד ננסה לחשוב על סדרי עדיפויות.

מל פולישוק-בלוך: זאת מטרת הישיבה הזאת.

מל פולישוק-בלוך: בעקבות הפגישה החלטתי לזמן 3 תחומים מרכזיים שאני חושבת שאם אני אצליח להוביל אותם במהלך הישיבות שלנו עם היבטים תקציביים – הרי שעשיתי את שלי: צמצום פערים כדגל מרכזי.

מל פולישוק-בלוך: פיתוח מצוינות בכל שכבות האוכלוסייה מכל הסוגים והמינים, לא רק מי שבמרום הפירמידה, אלא כל תלמיד צריך להשתדל יותר מהמקום שהוא נמצא בו, ואנחנו כמערכת צריכים לתת לו את הכלים להצליח יותר.

מל פולישוק-בלוך: זאת המצוינות בעיניי.

מל פולישוק-בלוך: בספר הכחול של תקציב משרד החינוך כתובות המטרות המרכזיות של משרד החינוך בעמוד וחצי, ואין אף מילה על מצוינות, אין שם התפיסה שצריכים לדחוף אנשים קדימה.

מל פולישוק-בלוך: מדובר הרבה מאוד על פיתוח הקבוצות החלשות, וזה חשוב, אבל זה לא מאזן את המערכת וזה לא דוחף אותה להישגים שהם לא אך ורק לימודיים, אלא גם חינוכיים.

מל פולישוק-בלוך: 3.

מל פולישוק-בלוך: הנושא השלישי הוא גם מבני וגם תפיסתי – היפוך הפירמידה שמשמעו דגש רב יותר על הגיל הרך ועל גני הילדים.

מל פולישוק-בלוך: בנתונים שקיבלתי מד"ר גדעון בן-דרור כתוב שיש 70 אלף ילדים בגילאים 3-5 עם קרוב למיליון וחצי כיתות בכל מערכת החינוך – 1,449,804 כיתות.

משה גפני: סליחה, גברתי היושבת ראש, אני מתנצל שאיחרתי, מה נושא הדיון?

מל פולישוק-בלוך: נושא הדיון הוא תקציב משרד החינוך.

משה גפני: בלי השרה?

מל פולישוק-בלוך: כן, בלי השרה.

מל פולישוק-בלוך: אני חשבתי שהמצב יותר חמור, אבל הוא מספיק חמור גם ככה כפי שאני אראה את זה פה.

מל פולישוק-בלוך: מערכת החינוך לאותם 70 אלף ילדים מקדישה 10% משעות הלימוד; בבית-ספר יסודי התפלגות השעות היא אמנם פי 10 – 41%; בחטיבות ביניים – 14 אלף שעות עם 253 אלף תלמידים; עליונות – 24 אלף עם 347 אלף תלמידים.

מל פולישוק-בלוך: לפי הנתונים יש יותר משקל לחטיבות העליונות.

מל פולישוק-בלוך: שעת לימוד לכיתה העליונה עולה יותר, המורים יותר אקדמיים, יותר משכילים, יותר מקצועיים; כל ההתכוונות של מערכת החינוך היא יותר לכיוון התיכונים.

מל פולישוק-בלוך: בלי לגרוע חלילה מחשיבות התיכון וההישגים שצריכים להשיג בו, אני מאמינה שצריכים לשים יותר משקל בכיתות הנמוכות ובגיל הרך, ולבנות בסיס הרבה יותר איתן לתלמידים שלנו, גם ערכי, גם חינוכי ולימודי.

מל פולישוק-בלוך: בשבילך, חבר הכנסת גפני, אני אחזור על הדברים: קשה לעסוק בנושא תקציב משרד החינוך כמכלול כי זה אינספור דברים.

מל פולישוק-בלוך: לכן פירקנו את זה ל- 4 ישיבות: הישיבה היום היא התקציב ככלי לקביעת סדרי עדיפויות; הישיבה השנייה תעסוק בשוטף.

משה גפני: דברי אתי בעברית קלה.

מל פולישוק-בלוך: אני אפרט תכף.

מל פולישוק-בלוך: הישיבה השנייה תעסוק בשוטף: שעות, תקן תלמיד, חינוך מיוחד; הישיבה השלישית תעסוק בבינוי ובפיתוח; והישיבה הרביעית תעסוק בדוח דברת וכל ההיבטים התקציביים שלו.

מל פולישוק-בלוך: הישיבה היום תעסוק בקביעת סדרי עדיפויות.

מוחמד ברכה: זה דיון הצהרתי.

מל פולישוק-בלוך: זה דיון ערכי בסיסי.

מוחמד ברכה: ערכי שאין לו משמעות מעשית.

מל פולישוק-בלוך: לא נכון, משום שאם אתם תסכימו אתי –

מוחמד ברכה: כי הסל כבר קבוע.

מל פולישוק-בלוך: חבל שאני צריכה לחזור על דבריי, אבל אין בררה: אם אתם מסכימים אתי שאנחנו צריכים להקדיש יותר משאבים לגיל הרך, אז אנחנו צריכים לדרוש שיועברו משאבים, או למצוא מקורות אחרים—

מוחמד ברכה: על חשבון מה?

מל פולישוק-בלוך: על חשבון הכיתות העליונות, למשל.

מל פולישוק-בלוך: כרגע נתתי נתונים שבכיתות העליונות משקיעים יותר משאבים.

מוחמד ברכה: המידות של השמיכה ידועות.

מל פולישוק-בלוך: על זה אנחנו מדברים.

מוחמד ברכה: זה דיון בערכים.

מל פולישוק-בלוך: זה דיון מאוד מעשי.

משה גפני: במה אנחנו יכולים להשפיע?

משה גפני: אם אני מבין את חבר הכנסת ברכה, הוא שואל במה אנחנו יכולים להשפיע?

משה גפני: אם נחליט שצריך לכסות גם את הרגליים, יש כסף לזה?

מל פולישוק-בלוך: אם היה כסף להוסיף אדי היה מחלק את זה בעצמו.

משה גפני: כסף זה לא הפתרון.

מל פולישוק-בלוך: העניין הוא שכשהשמיכה קצרה צריך להחליט איך מחלקים את המשאבים המצומצמים.

משה גפני: אבל זה חולק, כבר יש סל.

מל פולישוק-בלוך: תפקידנו כוועדת החינוך – כמו תפקידו של משרד החינוך, דרך אגב – הוא לקבוע סדרי עדיפויות.

מל פולישוק-בלוך: קומם אותי בישיבה הקודמת שהמנכ"לית אמרה שהיא לא יודעת מה התקציב הסופי כי עוד לא קיבלתי את הספר הכחול.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה לעשות סדר בדברים, לא ייתכן שאנחנו נקבל כל הזמן מהאוצר את ספר התקציב, והוא יקבע מה עושים עם הכסף.

מל פולישוק-בלוך: משרד האוצר יקבע את גודל השמיכה הגדולה, ותפקידנו לדרוש ולהילחם על סדרי העדיפויות במסגרת אותה שמיכה.

משה גפני: הבנתי, אני לא חולק על זה.

משה גפני: יש דברים שאני חולק עלייך, לא על זה.

מל פולישוק-בלוך: מרינה, בבקשה.

מרינה סולודקין: את דיברת דברים מאוד חשובים, אבל משהו חסר לי.

מרינה סולודקין: את דיברת על פיתוח המצוינות, על צמצום הפערים, אבל מה שמאוד חשוב זה פיתוח המצוינות אצל המורים.

מרינה סולודקין: כל עוד אין למורים בתיכון תואר שני, למורים בבית-ספר יסודי תואר שני ובגן גם חסרה השכלה – כל ההשקעה מיותרת.

מל פולישוק-בלוך: אין ספק שאת צודקת, אבל אם אנחנו מחליטים על שלושת הערכים האלה את מפרקת אותם לשלבי הביצוע.

מל פולישוק-בלוך: זאת אומרת, שכדי להגיע למצוינות אנחנו צריכים מורים מקצועיים, אז מה אני עושה כדי שזה יקרה; אני רוצה להפוך את הפירמידה או לחזק את גני הילדים – מה עושים?

מל פולישוק-בלוך: לדוגמה, הסייעות בגני הילדים זה לדעתי אחת ההפקרויות הגדולות ביותר שיש במדינת ישראל.

מל פולישוק-בלוך: סייעת בגן ילדים בטרום חובה וחובה היא עובדת הרשות המקומית, היא מיועדת לנקות את השירותים בגן; אלה הדרישות שרשות מקומית דורשת מהעובדת החינוכית הזאת.

מל פולישוק-בלוך: היא צריכה לדעת להבחין בין אקונומיקה לבין חומר אחר.

מל פולישוק-בלוך: אבל בפועל, דעו לכם, שאותה סייעת היא סייעת לגננת לחנך את הילדים שלנו, ואנחנו מקבלים עובדי הוראה ברמה של עובדי שירותים – אני מתכוונת בתי שימוש – ואני לא צוחקת.

מל פולישוק-בלוך: זו תופעה חמורה ביותר, ואני לא ראיתי שמישהו נותן על זה דעתו.

מל פולישוק-בלוך: משרד החינוך עושה כמה קורסים, אבל זה לא רציני.

מל פולישוק-בלוך: במו עיניי ראיתי את כל הסייעות אצל ארבעת הבנים שלי.

מל פולישוק-בלוך: לא הייתי רוצה שאלה יהיו מחנכות הדור.

אילן בהירי: מה באשר לסייעת בחינוך המיוחד?

מל פולישוק-בלוך: זה משהו אחר לגמרי, אנחנו לא משווים בכלל.

מל פולישוק-בלוך: אם אנחנו קובעים את היעד לדגש רב יותר על גני הילדים והגיל הרך, אנחנו צריכים להיערך אחרת, אנחנו צריכים לדרוש דרישות מסוימות.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו צריכים לדרוש ממשרד החינוך להביא תוכנית עבודה איך הוא גורם לכך שאותה פירמידה מתהפכת, או לפחות הבסיס מתרחב ולפגוע כמה שפחות בצמרת.

מל פולישוק-בלוך: זו בדיוק המטרה שלנו.

מל פולישוק-בלוך: לכן צריך לקיים על זה דיון ולהחליט מהם היעדים.

מרינה סולודקין: בשנות ה- 80 הבת שלי הייתה בגן חובה, ולמחנכת בגן היה תואר שני, אז את מבינה איפה אנחנו עומדים.

מל פולישוק-בלוך: ובכן, זה הזמן לספר לכם שוועדת החינוך על כל חבריה סיירה אתמול בשלושה יישובים---

אורי אריאל: היא החליטה פה אחד, זה היה לה קל.

מל פולישוק-בלוך: היא לא הייתה צריכה להחליט, אבל זה היה מאוד מרתק, מאוד התרשמנו.

מל פולישוק-בלוך: היינו בכפר יונה, בחדרה ובאור עקיבא.

מל פולישוק-בלוך: בשני היישובים הראשונים הלכנו לראות את פעילותה של עמותת "מופת"; איך מלמדים מתמטיקה, ואיך מביאים ילדים לאהוב מתמטיקה.

מל פולישוק-בלוך: היינו בכמה כיתות בבית-ספר יסודי, ובחטיבת ביניים בכפר-יונה.

מל פולישוק-בלוך: זה פשוט היה מרתק.

מל פולישוק-בלוך: לא היה ילד שאמר בעיניים נוצצות שהוא אוהב את המקצוע, וגם ידע.

מל פולישוק-בלוך: ישבנו בשיעורים בכמה כיתות ושמענו את השיעור.

מל פולישוק-בלוך: זה משהו אחר לגמרי.

מל פולישוק-בלוך: הייתם צריכים לראות את רמת הלימוד ואת ההישגים בכיתה ב' של ילדים בחדרה בבית-ספר שאוסף ילדים מכל השכבות הסוציו-אקונומיות של חדרה, לא מהשכבה העליונה בלבד.

מל פולישוק-בלוך: זה מראה שזה אפשרי.

מל פולישוק-בלוך: מרינה, אני לא רוצה להישמע גזענית, חלילה, אבל כל המורות האלה הן עם מבטא רוסי.

מל פולישוק-בלוך: כולן.

מרינה סולודקין: בטח.

מרינה סולודקין: אני מכירה את "מופת", אילו מאבקים היו לסגור את מופת בטענה שזה לא מתאים לחינוך הישראלי.

מל פולישוק-בלוך: פשוט מדהים מה אפשר לעשות במשאבים הנוכחיים.

מל פולישוק-בלוך: נכון שזה עולה קצת יותר כסף, עוד 30 שעות לכיתה, זה המון כסף.

מל פולישוק-בלוך: אבל השאלה על אילו פרויקטים שלא הצליחו אנחנו מבזבזים יותר מ- 30 שעות.

מל פולישוק-בלוך: כשאת מזכירה את נושא המורים זה ודאי דבר ראשון, זה בטח מתחיל עם המורים.

יוסי שריד: אני רוצה לשאול את מר הרשקוביץ' שאלה מכיוון שהצלחתי להתבלבל, ומכיוון שמדובר בתקציב, אמנם בהדגש היותר עיוני שלו כמכשיר להשגת יעדים---

מל פולישוק-בלוך: זו המטרה של הישיבה.

יוסי שריד: זה מאוד מעניין.

יוסי שריד: אבל ברמה אחת יותר נמוכה מההיבט העיוני, אתה יכול לומר לנו ברמה התחתונה ובחשבון אחרון כמה קוצץ תקציב החינוך אחרי שמורידים ומוסיפים ומורידים, כפי שהוא מופיע ב- 2005 לעומת השנים הקודמות.

אדי הרשקוביץ': עקרונית אין קיצוץ, זה היה הסיכום.

אדי הרשקוביץ': בשנת הלימודים תשס"ה עוברת כמו שתכננו אותה בשנת 2004.

יוסי שריד: וב- flat לכל משרדי הממשלה אתם בחוץ?

אדי הרשקוביץ': בתרבות ובספורט יש קיצוץ של 8% אחוזים, אבל בתקציב של החינוך אין קיצוץ.

אדי הרשקוביץ': בשנת הלימודים תשס"ה אין שום קיצוץ שנובע מתקציב 2005.

מל פולישוק-בלוך: אבל אתה מתעלם מהגידול.

יוסי שריד: לדבריך, תקציב 2005 הוא תקציב 2004?

אדי הרשקוביץ': שנת הלימודים תשס"ד תוקצבה בשנת 2004; במעבר מתקציב 2004 ל- 2005 במה שנוגע לשנת הלימודים תשס"ה אין שום קיצוץ בעקבות ההחלטות על תקציב 2005.

מל פולישוק-בלוך: לא הבנתי.

אבי גור: הוא אומר לך שבשנת הלימודים הזאת לא יחולו השינויים, אבל הוא לא עונה לשאלה האם תקציב החינוך קוצץ ב- 2005 לעומת 2004.

מל פולישוק-בלוך: זאת אומרת שההגדרה שאמרתי בהתחלה הייתה נכונה.

מל פולישוק-בלוך: במספרים יש הפחתה?

רון חן: בספר יש הפחתה, אתה צודק.

רון חן: בספר רואים ביטוי בשורה העליונה לעומת השורה התחתונה בטבלה – כ- 700---

מל פולישוק-בלוך: תקציב 2004 היה 24.3, נכון?

מל פולישוק-בלוך: מה התקציב ב- 2005?

אדי הרשקוביץ': יש פה גם עניין של גידול טבעי, יש פה כל מיני מספרים.

אדי הרשקוביץ': יש טבלת מעבר, יש למישהו הספר הכחול?

מל פולישוק-בלוך: התקציב ב- 2004 היה 24.3 מיליארד שקל; תקציב 2005 הוא 24.5 מיליארד שקל, אבל הוא כולל כ- 500 מיליון שקל לדוח דברת.

מל פולישוק-בלוך: זאת אומרת שבפועל יש קיצוץ.

אורי אריאל: לא בהכרח.

יוסי שריד: בהכרח.

אורי אריאל: אבל השאלה היא מה הולך בדוח דברת, לאיזה סעיפים זה הולך.

מל פולישוק-בלוך: גם זה לא מספיק.

מוחמד ברכה: זה בתוך חטיבות הביניים ופיטורי מורים.

מוחמד ברכה: זה מותנה.

מל פולישוק-בלוך: הובטח גם 1,700, אבל 500 מיליון מוזכר פה, היתר לא מוזכר פה, כי זאת הבטחה תמורת ביצוע.

מל פולישוק-בלוך: אדי הרשקוביץ', בבקשה.

אדי הרשקוביץ': יש 700 מיליון שקל, זו הבטחת האוצר.

יוסי שריד: זו הבטחה מותנית.

מל פולישוק-בלוך: 700 מיליון לא כתוב פה.

מל פולישוק-בלוך: ההבטחה המותנית לא רשומה, מה שרשום פה זה כ- 500 מיליון שקל.

יוסי שריד: אמרו ש- 700 מיליון שקל יינתנו מהרזרבה בתנאי ש, וכולי.

אדי הרשקוביץ': אנחנו יוצאים מנקודת הנחה שנקבל 700 מיליון שקל.

יוסי שריד: מה ההנחה?

יוסי שריד: שקיצצו לכם בשלוש שנים 3 מיליארד?

מוחמד ברכה: 700 מיליון לא הולכים לתקציב אחר, אלא למימון פיטורי מורים וביטול חטיבות הביניים.

מוחמד ברכה: אם שני הסעיפים האלה לא יתבצעו כחלק מדברת הכסף לא יועבר.

מל פולישוק-בלוך: בדיוק.

מוחמד ברכה: לצייר את זה כתוספת זה לא נכון.

יוסי שריד: זה נאמר במפורש, ושרת החינוך הסכימה לזה.

יוסי שריד: אני רואה שבתרבות יש כל הזמן כנסים – כמו בצפון קוריאה בערך – שמכבדים את המיטיבים עם התרבות, מה יש בתקציב התרבות בהשוואה לתקציב הקודם?

אדי הרשקוביץ': על-פי החלטות הממשלה בתקציב המעבר מ- 2004 ל- 2005 היה צריך לקצץ 5% מכל משרדי הממשלה flat, מלבד זה היו שני קיצוצים שהוחלט עליהם בעבר שעל אחד חל תוספת של אחוז אחד ועל השני חלה תוספת של 2%, כלומר 3% ביחד.

אדי הרשקוביץ': 5% 3% הם 8%.

אדי הרשקוביץ': זה מה שעשינו בתרבות והספורט.

יוסי שריד: כמה כסף זה?

מל פולישוק-בלוך: יוסי, סליחה שאני קוטעת אותך.

מל פולישוק-בלוך: אני אחזור בפעם הרביעית בקיצור על התחלת הישיבה.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו קבענו 4 דיונים בנושא תקציב לפי נושאים.

מל פולישוק-בלוך: בנוסף לכך אנחנו נקיים דיון על תקציב הספורט ודיון נפרד על תקציב התרבות.

יוסי שריד: אני שותף מלא שלך.

מל פולישוק-בלוך: המטרה שלנו בישיבה הזאת היא לשמוע מאדי ומפרופ' כץ האם יש אפשרות אמיתית לשנות סדרי עדיפויות במסגרת התקציב הזה, אני לא מדברת על הקיצוצים.

מל פולישוק-בלוך: יש תקציב נתון, אפשר ללחוץ ולדרוש יותר וצריך לדרוש יותר.

מל פולישוק-בלוך: אבל במסגרת התקציב הזה האם אנחנו יכולים לדרוש שינוי סדרי עדיפויות לפי ההשקפה שלנו.

מל פולישוק-בלוך: הזכרתי כמה נושאים: חינוך למצוינות, צמצום פערים ודגש על הגיל הרך.

יוסי שריד: אין לך שום אפשרות.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה לשמוע מאדי הרשקוביץ, כבן אדם היחיד במדינה הזאת שמכיר את ספר התקציב על כל פרטיו, האם זה אפשרי.

אדי הרשקוביץ': תקציב זה ביטוי למדיניות, ומדיניות זה קביעת סדרי עדיפויות.

אדי הרשקוביץ': אם המדיניות תחליט לבנות את מערכת החינוך אחרת, אוטומטית גם התקציב יהיה אחרת.

יוסי שריד: לא.

אדי הרשקוביץ': למה?

יוסי שריד: את זה למדתי ממך.

יוסי שריד: מה שאתה אומר הוא חסר שחר.

יוסי שריד: כל תקציב משרד החינוך עוד לפני הקיצוצים הגדולים היה תקציב משועבד.

מל פולישוק-בלוך: אתה מתכוון משועבד למשכורות?

יוסי שריד: משכורות, הסעות, תקציב משרד החינוך וכולי.

מל פולישוק-בלוך: את זה אנחנו יודעים, אבל אני רוצה לשאול אותך כשר לשעבר ואת אדי:

מל פולישוק-בלוך: ברור לנו ש- 80%-90% משכורות בתוך המערכת ומחוצה לה יש לנו; אבל האם אנחנו יכולים לעשות שינוי בתפיסה שלנו עם הכסף שיש לנו?

מל פולישוק-בלוך: לדוגמה נושא החינוך למצוינות ומופת; ראינו אתמול איך מורים עם הכשרה מקצועית מסוימת ובשיטה אחרת מצליחים להביא ילדים לאהוב מתמטיקה ולקבל הישגים.

מל פולישוק-בלוך: האם אני יכולה לנתב אותם לדגש גדול יותר על הכשרת מורים באותה מערכת שעות ועם אותם מורים?

מל פולישוק-בלוך: אני מדברת על הדברים האלה, לא על הוספת עוד מיליארד.

מל פולישוק-בלוך: הכי פשוט זה מיליארד שקל נוספים.

אורי אריאל: היושבת ראש, למה זאת שאלה למר הרשקוביץ'?

אורי אריאל: זו שאלה לשרת החינוך ולמנכ"לית שאינן פה.

אורי אריאל: יש כמות מסוימת של שעות, מה שעושים בשעות האלה מחליט פרופ' כץ ומחליטה הנהלת המשרד.

מל פולישוק-בלוך: ברור שהשרה שאיננה פה---

אורי אריאל: היא הוזמנה?

מל פולישוק-בלוך: כן.

מל פולישוק-בלוך: תמיד אנחנו מבקשים את השרה ואת המנכ"לית, בטח לדיונים מסוג זה.

מל פולישוק-בלוך: אם אנחנו מקבלים מאנשי המקצוע של המשרד אינפורמציה בדוקה איך עושים את זה בפועל---

אורי אריאל: זה לא קשור.

מל פולישוק-בלוך: זה כן קשור.

מל פולישוק-בלוך: ככנסת אני יכולה לדרוש מהשרה דברים.

מל פולישוק-בלוך: אבל אם יגידו לי שזה חלום אחרית הימים, זה לא בר ביצוע, אז חבל על כל הדיון.

יוסי שריד: בלי איגום זה לא ילך, זה מחייב איגום.

יוסי שריד: פרופ' כץ יסביר לך מיד שיש עודפי תקציב בגלל איגום.

2411: חבר הכנסת שריד, תודה רבה על ההדגמה.

מל פולישוק-בלוך: בוא נשים את הציניות בצד.

יוסי שריד: מוטטת את מערכת החינוך.

יוסי שריד: אצלכם זה כמו האגם של לוך נס---

2411: אני לא הדרקון.

יוסי שריד: אם יש שם משהו או אין שם משהו.

מל פולישוק-בלוך: חבר הכנסת שריד, אנחנו רוצים להתקדם.

2411: אני אנסה לנתק את מה שאומר מהעלויות, ולאחר מכן להגיע לעלויות.

2411: יש מדיניות פדגוגית במשרד, והדברים שאת הזכרת בתחילת דברייך, אלה הדברים שאנחנו עוסקים בהם מאז שאני הגעתי למשרד לפני כשלוש שנים.

2411: אנחנו עוסקים בזה עם פרויקטים ועם השקעת משאבים לא מבוטלים מבחינת המזכירות הפדגוגית.

2411: אני לא מדבר על כלל התקציב של 24.3 מיליארד שקל, אלא על הצרכים שאני צריך כדי לקדם את התלמידים בתחומים שדיברנו עליהם: צמצום פערים, הישגים ומצוינות, ואני רואה מבחינה פדגוגית את הדברים משולבים זה בזה באופן אינטגרטיבי.

2411: אין שום משמעות לצמצום פערים אם לא עוסקים גם בנושא המצוינים והמצטיינים והטובים מפני שאני לא רוצה להוריד את הטובים להיות כמו החלשים ולהגיד שזה צמצום פערים.

מל פולישוק-בלוך: זה מה שעשו ב- 15 השנים האחרונות.

2411: אני לא אחראי למדיניות הזאת, אני אשתדל מאוד שלא יקרה דבר כזה.

2411: על-פי העבודה שנעשית כבר בשנתיים האחרונות אנחנו משתדלים מאוד לעבוד על-פי סטנדרטים לאומיים, בינלאומיים כדי להביא את הפוטנציאל של התלמידים לידי ביטוי כפי שמגיע להם, ואני מקווה שהתוצאות יבואו לידי ביטוי בעתיד הקרוב.

2411: את הזכרת את נושא של "מופת", אפשר לעשות את זה, הוכח שאפשר לעשות את זה.

מל פולישוק-בלוך: אתה יודע כמה תלמידים יש בפרויקט?

2411: מעט מדי.

מל פולישוק-בלוך: מְאית.

יוסי שריד: התקציבים לילדים המחוננים עלו או ירדו?

מל פולישוק-בלוך: בבקשה תמשיך, פרופ' כץ.

יוסי שריד: התקציב עלה או ירד?

מל פולישוק-בלוך: יש לנו ישיבה על מחוננים ביום שלישי.

יוסי שריד: הם ירדו, אני יכול לספר לך.

יוסי שריד: איך אתם מרגישים את זה?

מל פולישוק-בלוך: חבר הכנסת יוסי שריד, אני מבקשת לתת לו לדבר.

2411: ביום רביעי יודיעו בדיוק מה קורה עם המחוננים, אני בטוח שאתם תשמחו לשמוע.

משה גפני: זה ביום שלישי.

2411: אימצתי את הדוח של פרופ' ברוך נבו, ואנחנו הפעלנו את הדוח הזה בשלמותו לכוח המשימה, וכבר קיבלתי מכתב מיושב ראש תת-הוועדה שגם אימץ את הדוח על כל המשמעויות.

יוסי שריד: אבל במציאות זה פחת, נכון?

מל פולישוק-בלוך: תן לו לדבר עד הסוף, אני מבקשת בלי הפרעות כרגע.

2411: אי-לכך בנושאים הפדגוגיים – לא על הפיתוח, לא על הבינוי ולא על הסעות – אנחנו נעשה את השינוי במשך השנה הזאת.

2411: כל ההחלטות לגבי השינוי ולגבי קביעת היעדים שיופעלו בראשית שנת הלימודים תשס"ו, ספטמבר 2005, יהיו גלויים ושקופים וידועים.

2411: מדובר על תוכנית ליבה עם תכנים; מדובר על חוקת זכאות לבגרות שונה מהחוקה הקיימת כדי להביא בחשבון את נושא צמצום הפערים; מצוינים; כניסה להשכלה גבוהה; מדובר על הגיל הרך על-ידי ועדה שבראשה יושבת פרופ' פנינה קליין שידועה בנושא הזה וקובעת מה צריך לעשות כדי לקבוע תוכנית ליבה לגיל הרך.

2411: כל הדברים האלה מתגבשים עכשיו יחד עם המלצות של כוח המשימה.

2411: אני מקווה שההמלצות יוגשו עד סוף השנה האזרחית, ואז נדע באופן שקוף מה מתכוונים לעשות מבחינה פדגוגית.

2411: כל מה שעשינו בשלוש השנים האחרונות היו הכנות לקראת הדבר הזה אף על פי שלא ידענו שיהיה דוח דברת.

2411: אני יכול לתת דוגמה על שני נושאים: מתמטיקה ומדעים – אלה שני נושאים שכשהגעתי למשרד מצאתי בהם קטסטרופה, חורבן.

2411: אפשר היה לראות את זה ב- 15 הישיבות שהתקיימו בוועדה על הפיזה על ה- teams; עשינו משהו, התוצאות של ה- teams יגיעו ב- 14 בדצמבר.

2411: אנחנו נראה אם מה שעשינו הצליח או לא.

2411: אני לא יודע מה התוצאות, לא שמעתי מה התוצאות, זה ארגון בינלאומי שקובע מה התוצאות.

2411: על-פי מה שראינו במיצ"ב בתשס"ג ובתשס"ד הייתה עלייה בשני המקצועות האלה בזכות פעילות מאוד אינטנסיבית שעשינו במסגרתם.

2411: בנושא חוקת הזכאות לבגרות: ניהלנו במשך שנה וחצי דיונים איך צריכה להיראות תעודת בוגר ישראלי לאחר שמסיים 13 שנות לימוד.

2411: לפי זה אנחנו נשנה בהתאם להתפתחויות הברוכות בעולם ונלמד מההצלחות של אחרים וגם מהטעויות של עצמנו, מה צריך לעשות.

2411: כל זה יבוא לידי ביטוי בחודש וחצי הקרובים.

מל פולישוק-בלוך: אבל זה לא בא לידי ביטוי בתקציב.

2411: עכשיו אני אתייחס לתקציב.

2411: כל מה שרציתי לעשות כשעבדתי על חשיבה כמותית במתמטיקה, תוכנית לימודים חדשה במתמטיקה, התמקצעות של מורים למתמטיקה, כל הנושאים האלה לא עלו כספים רבים מדי מכדי להעביר אותם מסעיף לסעיף בתקציב.

2411: בזה עזר לנו אדי הרשקוביץ, ייעד את הכסף שהיה אמור להיות מוקצב לסעיף אחר, לנושאים הללו.

2411: אני מקווה ומתפלל שב- 14 בדצמבר נשמע שהדברים הללו נעשו, ואנחנו עומדים בסטנדרטים הבינלאומיים.

2411: מתשס"ג ומתשס"ד כבר יודעים במיצ"ב שאנחנו כבר עלינו ב- 4% ובעוד 4%, וזה מכובד.

2411: כל הנושאים האחרים נובעים מהגישה הזאת שצריך לעשות את הדברים בצורה מדודה, לא עד אינסוף, אי אפשר להגיד שבעוד 10 שנים נחוש את ההצלחה או את הכישלון.

2411: אני טוען שכבר במשך השנה הקרובה נחוש אם עלינו על דרך המלך.

2411: אני חושב שעם הכספים שקיבלנו לשני הפרויקטים האלה בשני מקצועות מרכזיים ביותר נוכל לשכפל את זה גם לשפות וגם לעברית.

מל פולישוק-בלוך: על כמה כספים אתה מדבר?

2411: לא יותר מעשרות מיליוני שקלים משום שהפדגוגיה לא עולה כסף; ברגע ששילמתי למורה את השכר שלו, אני צריך להפעיל אותו בצורה טובה ביותר, אין לנו מורים אחרים, ואני לא מאמין שאנחנו נוכל לייבא מורים.

מל פולישוק-בלוך: ברור.

2411: אני מאמין שאפשר לקחת את המורים האלה על-ידי צמצום המכללות, על-ידי שינוי בתוכנית הלימודים, על-ידי כניסה בעוצמה ואפילו באגרסיביות, כדי שאנשים יבינו שאנחנו באמת מתכוונים לשינוי גדול.

2411: ופה נצטרך את הגיבוי של כל אלה שבאמת יכולים לתת את הגיבוי מפני שתהיה התנגדות.

2411: אני מדבר על הצד הפדגוגי, אני לא מדבר על הצד הפוליטי.

2411: יש כוונה ברורה לעשות את הדברים; הפיילוט שלנו הוא על כל המערכת במבחן בינלאומי.

2411: בגלל המבחן הבינלאומי הקודם הוקמה ועדת דברת.

2411: אני מקווה ששם נראה את התוצאות.

2411: אם כן נצליח סימן שבעשרות ובמאות מיליוני שקלים בנושא הפדגוגיה אפשר לעשות שינוי כי הפדגוגיה לא עולה הרבה כסף.

מל פולישוק-בלוך: זה ברור.

אורי אריאל: נוח לדבר אחרי הדברים של אדי ושל פרופ' כץ.

אורי אריאל: אפשר לשנות את הכול, שום דבר לא משועבד, אני לא מקבל את זה.

אורי אריאל: גם בנושא של בינוי שהוא קטסטרופלי, אם הממשלה החליטה שהכול הולך למגזר הלא יהודי, אז הכול הלך לשם.

אורי אריאל: מה זאת אומרת "אי-אפשר"?

אורי אריאל: זה לא תלוי באדי הרשקוביץ'.

אורי אריאל: הוא קיבל נתון שיש לו X כסף לזה.

אורי אריאל: ידידנו שמחה שאינו נמצא כאן יאמר שעם זה אפשר לבנות X כיתות.

אורי אריאל: עכשיו השאלה לאן זה הולך: לפריפריה, למרכז.

אורי אריאל: על כך מחליטה השרה עם המנכ"לית ועם שהיא רוצה.

אורי אריאל: זו המדיניות, אבל קובעי המדיניות אינם פה.

מל פולישוק-בלוך: אבל גם לוועדת החינוך בכנסת יש מה לומר בעניין קביעת המדיניות, בשביל זה אנחנו כאן, לא?

אורי אריאל: לא חלקתי על זה, אמרתי שמי שצריך לשמוע ולענות מה המדיניות שלו לשנה הבאה לא נמצא כאן.

אורי אריאל: אני מתקשה לשמוע ממר הרשקוביץ' מה המדיניות של בניית כיתות בשנה הבאה, אלא אם השרה החליטה.

אורי אריאל: זה אחריותה.

אורי אריאל: עכשיו זה לא יעזור, אני לא רוצה לחזור על כך שהיא איננה פה.

אורי אריאל: אפשר להשפיע על כל דבר, ודאי על הפדגוגיה כי זה הכסף היותר קטן, הכסף הגדול יותר הוא משכורות.

אורי אריאל: עכשיו צריך להכשיר את המורים לפנות ממיינסטרים אחד למסלול אחר.

אורי אריאל: זה עולה כסף: צריך השתלמויות, צריך מערך, צריך ספרים, אבל זה לא הכסף הגדול.

אורי אריאל: אני רוצה להעיר על שני מובנים תקציביים ובזה אני מסיים: האחד הוא לימוד היהדות.

אורי אריאל: אני חושב שכולנו נתקלים בחוסר ידע של "שמע ישראל", הפסוק הזה, מה זה סידור.

אורי אריאל: הדברים הכי בסיסיים, לא אם הוא מאמין והולך להתפלל או לא.

אורי אריאל: אפשר לדבר מאה פעמים על הליבה בצד החרדי, אבל זה פשוט גלישה של תהומות של חוסר ידע מוחלט, ואין אפילו גירוי.

אורי אריאל: אתה אומר, מה זה שייך, על מה אנחנו מדברים בכלל?

אורי אריאל: בעיניי בוודאי צריך לתגבר את זה, הייתה תוכנית לתגבור יהדות.

יוסי שריד: תגברו גם את זה.

אורי אריאל: במבנה החינוך של הפנימיות קשה להאמין לעלויות למשפחה לא גדולה; אנשים משלמים לילד 700-900 שקל.

אורי אריאל: לא מעטים יש להם 2-3 ילדים במערכת הפנימיות.

יוסי שריד: תזכיר שזה התשלום לחודש.

אורי אריאל: כן.

אורי אריאל: יש כאלה שיכולים להבין שזה שנתי.

אורי אריאל: ניקח את הנמוך יותר – 700 שקל לחודש, משלמים במשך שנה.

יוסי שריד: יש גם מי שמשלם 1,500.

אורי אריאל: היות שזה מספיק חמור אני מדבר על הנמוך יותר.

אורי אריאל: נניח שאם זה 8,000 שקל לשנה, אם מדובר על שני ילדים זה הוצאות גדולות, ויש ודאי שיש להם יותר ילדים.

אורי אריאל: צריך למצוא איך מסייעים למשפחות האלה, שהן בדרך כלל מרובות ילדים.

אורי אריאל: המדיניות היום היא מדיניות שמכה את המשפחות המרובות ילדים בכל דבר.

אורי אריאל: זה מסייע לדמוגרפיה ולכל דבר זה מסייע, זו מין שיטה בשנים האחרונות, וזה מצריך התגייסות של מערכת החינוך לתת תשובות.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה להתייחס לדבריך, פרופ' כץ, השתמשת הרבה מאוד בלשון עתיד.

2411: הכוונה היא לעתיד הקרוב.

מל פולישוק-בלוך: הפעלים שהשתמשת בהם היו בעתיד: נעשה, נשמע, נהיה.

מל פולישוק-בלוך: הרוב היה בעתיד, וזה היה מאוד בולט.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה להתייחס לנושא של הישיבה, האם בכלל וכיצד אפשר להשתמש בתקציב הזה שאנחנו צריכים לאשר אותו.

אורי אריאל: תבקשי את התקנות, את הספר הירוק.

מל פולישוק-בלוך: אני יודעת, דיברתי על זה בתחילת הישיבה.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו צריכים לאשר תקציב, ואני רוצה להיות בטוחה שעשינו את המקסימום שאפשר כדי לשנות את סדרי העדיפויות ככל שאנחנו יכולים.

מל פולישוק-בלוך: בעמוד 49 בספר הכחול אני רואה את ההדגשים בפעולות של משרד החינוך; מבחינתי אלה היעדים שמשרד החינוך הציב לעצמו.

מל פולישוק-בלוך: הכותרת נהדרת: צמצום פערים וקידום הישגים.

מל פולישוק-בלוך: את זה אימצתי, כפי שאמרתי לכם.

מל פולישוק-בלוך: צמצום פערים ומצוינות אלה דגלים חשובים ביותר, אבל כל מה שכתוב בארבעת הסעיפים מתייחס לקבוצות החלשות: העלאת שיעור הזכאים לתעודת בגרות, הפעלת תוכניות לצמצום נשירה, סיוע לקליטת תלמידים, המשך ההפעלה של שיטת התקצוב החדשה – תקן דיפרנציאלי.

מל פולישוק-בלוך: כל ארבעת הסעיפים מתייחסים בעצם לצמצום פערים, וטוב שכך, אבל איפה החלק השני?

מל פולישוק-בלוך: הוא לא קיים.

מל פולישוק-בלוך: זאת אומרת שכשמשרד החינוך נתן למשרד האוצר חומר לבניית הספר הזה, הוא לא התייחס בכלל למצוינות.

אורי אריאל: למה לא?

מל פולישוק-בלוך: עובדה.

מל פולישוק-בלוך: אני מדברת לפי מה שאני קוראת בחומר.

אורי אריאל: תסתכלי בתקציב.

מל פולישוק-בלוך: אני מקריאה: "להלן היעדים המרכזיים שמשרד החינוך והתרבות השיג".

מל פולישוק-בלוך: זו המטרה שלכם.

מל פולישוק-בלוך: מה משרד החינוך או האוצר כתבו על קידום החינוך המדעי והטכנולוגי, סעיף שלכאורה נראה לקידום המדעים?

מל פולישוק-בלוך: "שדרוג של תוכנות בבתי-ספר".

מל פולישוק-בלוך: אז אם מישהו חושב שקידום החינוך המדעי-טכנולוגי זה שדרוג של תוכנות בבתי-ספר יש לו, כנראה, בעיה בתפיסה מה זה קידום חינוך מדעי-טכנולוגי.

יוסי שריד: אין לי שום עניין בעימות, פרופ' כץ.

יוסי שריד: יושבים פה אנשים שיש להם ניסיון.

יוסי שריד: להעמיד את כל העניין כאילו בעוד חודש תבוא גאולה זה באמת עלבון לאינטליגנציה.

יוסי שריד: ועדת דברת מוציאה שם רע לוועדות.

יוסי שריד: ראש הוועדה הוא איש טוב, כוונותיו טובות, אין לי שום ספק בזה, אבל הוועדה מוציאה שם רע לוועדות.

יוסי שריד: קודם כל, היו הכנות להקמת הוועדה, הייתה הקמת הוועדה, הייתה עבודת הוועדה, היה שלב א', היה שלב ב', הפסדנו שנתיים.

יוסי שריד: כל הזמן כאילו יש ציפייה שמשהו צריך לקרות.

יוסי שריד: בתקציב השנה אין שום תקציב שמממש אף אחת מן המטרות והיעדים של ועדת דברת עצמה.

יוסי שריד: אני גם מנבא שעניין ועדת דברת לא ייגמר טוב---

מל פולישוק-בלוך: זה לא הנושא היום.

מל פולישוק-בלוך: על ועדת דברת נקיים דיון נפרד.

יוסי שריד: גברתי היושבת ראש, בסדר, כל פעם זה דיון נפרד.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה למקד את הדברים, ואתה כל הזמן הולך לכיוון אחר.

יוסי שריד: אני לא רוצה למקד שום דבר.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה, כי אני יושבת ראש הישיבה, עם כל הכבוד לך.

יוסי שריד: אין פה שום דבר ממוקד.

מל פולישוק-בלוך: מאוד ממוקד.

יוסי שריד: מה ממוקד פה?

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה לדעת האם באמצעות התקציב הזה אפשר לשנות סדרי עדיפויות, זה מאוד ממוקד.

מל פולישוק-בלוך: ואם אתה כל הזמן הולך לכיוון אחר אז הוא לא ממוקד.

יוסי שריד: אני מבקש לסיים את דבריי.

יוסי שריד: תמיד יש טענה כלפי ועדה כאילו היא באה כדי שאפשר יהיה להעביר זמן ולא לעשות שום דבר תוך כדי כך שתולים ציפייה באופק וכאילו עומדים בפני משהו.

יוסי שריד: הרי אין לזה שום מימוש בתקציב השנה.

יוסי שריד: אבא שלי היה פעם מנכ"ל משרד החינוך לפני הרבה שנים.

יוסי שריד: היה לו עוזר שהיה איש חמודות, ולימים עלה לגדולה ובצדק.

יוסי שריד: אבל לאבא שלי הייתה תכונה אחת שהוא לא יכול היה לסבול, וכנראה זה עבר בירושה; הוא היה אומר לי: "הוא איש טוב וחיובי, רק יש אתו בעיה אחת:

יוסי שריד: אם אני אגיד לו 'אתה רואה את בית-הספר הזה עומד כאן?

יוסי שריד: מחר בבוקר אני רוצה שבית-הספר הזה יעמוד כאן', הוא היה אומר 'אין בעיה'".

יוסי שריד: אתה מזכיר לי מאוד את האיש הזה.

יוסי שריד: אין שום בעיה בכלל, בעוד חודש, זה בדיוק אותו דבר.

יוסי שריד: בית-ספר פה, מחר נעביר אותו לשם.

יוסי שריד: אין בסיס לעניין הזה של עוד חודש.

אורי אריאל: אם לא הייתי מכיר אתכם הייתי חושב שיש פה חשבון אישי כמעט.

יוסי שריד: איזה חשבון אישי.

גדעון בן-דרור: אני רוצה להציע שבנושא של צמצום פערים נתייחס רק לאינדיקטורים שקיימים לגבי איכות המערכת ולא לחכות יותר מדי לשינויים עד שיהיה מעקב ובקרה לתוצאות.

גדעון בן-דרור: כבר היום מבחני המיצ"ב הם אינדיקטור לאיכות שיש בו גם המשתנים הפנימיים מבחינת המיקום, סוגי אוכלוסיות וכיתות ד'-ח' שבהן זה נערך, ובתשס"ד זה כבר פעם שנייה שיש אינדיקטורים, אבל אין עדיין אין תוצאות של תשס"ד, אלא רק של תשס"ב; דבר שני מתייחס למבחנים בהתאמה להישגים בינלאומיים בסדרה של מבחנים; קטגוריה שלישית היא קטגוריה של ניגשים וזכאים לבחינות בגרות.

גדעון בן-דרור: הנתונים האלה זמינים וקיימים, והם אינדיקטור שנוגע לצמצום פערים משום שבסופו של דבר יש קורלציות בין מיקום לבין סוגי אוכלוסיות על מבנה סוציו-אקונומי ותוצאות.

גדעון בן-דרור: לגבי קיצוץ תקציבי, טוב את עושה שלא מתמקדים בפרטים המסוימים של הקיצוץ.

גדעון בן-דרור: יש שעות תקן, בקרת תקן.

גדעון בן-דרור: אחרי בקרת התקן הלכו על ועדת שושני וקבעו את השיטה הדיפרנציאלית שמבטאת את המדיניות שאת מדברת עליה למען צמצום הפערים.

גדעון בן-דרור: הוקמה יחידה לשוויון בחינוך והגענו לתוכנית הליבה.

גדעון בן-דרור: במשך הזמן קוצצו כ- 10% משעות הלימוד – בהבדלים בין יסודי, חטיבת ביניים וחטיבה עליונה – אבל יש ממדי התפתחות של מערכת החינוך; ואם אני מתייחס ל ממוצע תלמידים בכיתה, ממוצע שעות לכיתה, ממוצע שעות לתלמיד, אחרי כל הקיצוצים יש יציבות או הטבה.

גדעון בן-דרור: אני יכול לתת נתונים וזה דבר מדהים.

גדעון בן-דרור: הנתונים הממוצעים במערכת לא נעשים גרועים יותר.

מל פולישוק-בלוך: אבל הם משתפרים או רק לא נעשים גרועים יותר?

גדעון בן-דרור: אם יש קיצוץ של 10% בשנים האחרונות שהם כ- 3 מיליארד שקלים, מזה קוצצו 10% משעות הלימוד – מ- 1.8 מיליון שעות ל- 180 אלף שעות בערך – אז לוגית את אומרת שיש ירידה רצינית מאוד ברמת השירות במערכת.

גדעון בן-דרור: אבל אם לוקחים על-פי נתונים רשמיים את ממוצע התלמידים בכיתה; ממוצע השעות לכיתה, ממוצע השעות לתלמיד ועושה ניתוח של שעות אורך ושעות רוחב, לא חלה הרעה באינדיקטורים הללו.

מל פולישוק-בלוך: זאת אומרת התייעלו.

גדעון בן-דרור: במקביל מספר הזכאים והניגשים לבחינות בגרות עולה במובהק.

מל פולישוק-בלוך: ואין כאן עניין של הורדת רמה?

גדעון בן-דרור: צמצום הפערים שאת העלית כנושא, מסתבר שהוא חוצה את כל התחומים, והוא יוצר מצב של קורלציות בין נתונים.

גדעון בן-דרור: לא נתון בודד, אלא איגום של נתונים, וזה מעלה את השאלה איך לצמצם את הפערים משום שהאינדיקטורים השונים מחייבים מודלים קצת יותר גמישים, ולא רק שינוי בתוכנית לימודים ספציפית.

גדעון בן-דרור: לכן צריך לנתח את התוצאות האלה ובמקביל לבקש נתונים שקשורים למקומות שבהם קיימים אותם פערים: בלימוד, בהישגים, בנשירה, בהגעה לבגרות, בהשגת בגרות, באיכות תעודה; ואז לראות איפה אותם מוקדים שצריך להילחם עליהם כדי להוסיף בהם תקציבים.

מל פולישוק-בלוך: מי יכול לעשות את הניתוח הזה?

גדעון בן-דרור: משרד החינוך הוא המקור.

אבי גור: הוא צריך להציג את היעדים.

אבי גור: בכל חברה מסודרת אומרים 5 מיליון כדי להעלות ב- 3%.

מל פולישוק-בלוך: תודה.

מל פולישוק-בלוך: חבר הכנסת גפני, בבקשה.

משה גפני: אני רוצה לדבר על הסדר של הדיון.

משה גפני: כמו בכל דבר, אבל בעיקר בנושא החינוך יש שלושה חלקים לדיון כשאת מתחילה לדון על נושא המערכת: התקציב שהוא פונקציה של פעילות – כמה ממשלת ישראל מקציבה לנושא החינוך; נושא המדיניות – מהם סדרי העדיפויות של מערכת החינוך עם אותם משאבים שיש לה; והדבר השלישי והאחרון הוא כיצד מיישמים את התקציב שעומד לרשות מערכת החינוך על-פי המדיניות שנקבעה.

משה גפני: כיצד האנשים שהם עובדי משרד החינוך ואמונים על האגפים השונים ועל התוכניות השונות מיישמים את זה.

משה גפני: לעניות דעתי, התחלת הפוך.

מל פולישוק-בלוך: אני התחלתי באמצע.

משה גפני: כן.

משה גפני: אבל לפי דעתי, היה צריך להיות דיון מקדים שהוא בעצם הנושא הראשוני לפני שאנחנו שואלים את האנשים, כי זה באמת מביא לעימות---

מל פולישוק-בלוך: זה לא עימות, זה דיון.

משה גפני: לא עימות במובן השלילי של המילה, אלא עימות לא הגון כל-כך.

משה גפני: הדבר הראשון שהיה צריך להעלות בנושא תקצוב מערכת החינוך הוא לקיים פיקוח פרלמנטרי על החלטות הממשלה לגבי מערכת החינוך כשאנחנו יודעים מה ממשלת ישראל הקציבה למערכת החינוך, ואנחנו גם יודעים אפילו מה המדיניות, ויש לכל אחד מאתנו ביקורת בתחומו גם על הממשלה בקביעת סדרי העדיפויות בתקצוב וגם על המדיניות.

משה גפני: מי שצריך להשיב על זה זו השרה.

משה גפני: לפני שאנחנו שואלים את פרופ' כץ או מישהו אחר, אנחנו צריכים לשאול את השרה.

מל פולישוק-בלוך: היית בדיון הקודם שקיימנו על התקציב?

משה גפני: אני לא זוכר.

מל פולישוק-בלוך: קיימנו פה דיון, אמנם לא עם השרה, אלא עם המנכ"לית, אבל מבחינתי זה היינו-הך כי הן עובדות יחד.

משה גפני: אם התשובות שקיבלת מהמנכ"לית סיפקו אותך---

מל פולישוק-בלוך: לא סיפקו אותי בכלל, להפך הייתה הרבה ביקורת, אבל זה לא משנה, הביקורת היא על משרד החינוך.

משה גפני: אז צריך היה להביא את השרה.

מל פולישוק-בלוך: מבחינתי השרה והמנכ"לית זה היינו-הך בעניין של קביעת מדיניות.

יוסי שריד: זה לא נכון, דרך אגב.

מל פולישוק-בלוך: אני מסכימה אתך.

יוסי שריד: גם מנכ"לית לא קובעת מדיניות.

מל פולישוק-בלוך: ודאי שלא, השרה קובעת את המדיניות, אף אחד לא חשב אחרת, אבל המנכ"לית ייצגה את השרה בקביעת המדיניות שלה.

משה גפני: אני חולק לחלוטין על מדיניות הממשלה ועל מדיניות השרה בעניין מצבה של מערכת החינוך וסדרי עדיפויות.

משה גפני: אני לא רוצה לדבר על העתיד, אני מדבר על ההווה, אנחנו מדברים כל הזמן בוועדה על העתיד.

משה גפני: מדברים כל הזמן על זה שאנחנו לא מִדרדרים יותר, אבל יכול להיות שהגענו למצב שכבר אין לנו לאן.

מל פולישוק-בלוך: יש במקום 48, אנחנו רק במקום 33.

מל פולישוק-בלוך: תמיד יכול להיות יותר גרוע.

משה גפני: אנחנו נמצאים בתחתית, אולי אפשר עוד קצת להידרדר אם רוצים דווקא, אבל יצטרכו מאמץ מיוחד עם מדיניות מכוונת כדי להידרדר עוד.

משה גפני: ברור שהיעד שלנו צריך להיות העלאת מערכת החינוך באופן דרמטי, לא טיפין טיפין.

משה גפני: אני קראתי את תקציב משרד החינוך, והוא לא מעיד על שום דבר.

משה גפני: הוא לא מעיד על דיון אמיתי שהתקיים בממשלת ישראל לגבי העניין הזה, להוציא את הדיונים על ועדת דברת כי שמעתי ששלמה דברת היה אצל ראש הממשלה, וכוונותיו של דברת טובות ורצויות.

משה גפני: אין שום בשורה בעניין הזה.

משה גפני: אם הייתי איש משרד החינוך, והייתי מאמין שצריך להעלות את רמת החינוך אני לא רואה מה המשאבים ומה היכולות שעומדות בפני זה.

משה גפני: אני מסכים לחלוטין עם חבר הכנסת יוסי שריד על מה שהוא אמר על נושא המדיניות.

משה גפני: פרופ' כץ, זה גם לא ביכולת שלך, אל תתיימר לעשות את זה, אתה עלול להיכשל.

משה גפני: אתה לא חייב להגן על מדיניות השרה גם אם היא לא טובה, אסור לך לתקוף אותה---

2411: אני מאמין שאפשר לעשות את זה, אם לא אאמין לא אשב פה יותר.

משה גפני: אני אומר את זה בחברות.

משה גפני: אני נכשל הרבה פעמים בזה שאני לוקח אחריות על דברים שלא נוגעים לי, אבל בסדר.

משה גפני: אני מסכים עם חבר הכנסת אורי אריאל לגבי תגבור לימודי היהדות.

משה גפני: כשאתה היית שר החינוך, חבר הכנסת יוסי שריד, העלית את העניין הזה.

יוסי שריד: בהחלט, עיבדנו תוכנית, וכעבור שבועיים מיום כניסתה של השרה לתפקיד היא הודיעה שיש לה תוכנית, והוציאו את זה מהמגרה שלי.

משה גפני: אני כבר מתגעגע לאפיקורסים – באמת, אני לא אומר את זה בציניות – נערים שאפשר להתווכח אתם בנושא יהדות.

מל פולישוק-בלוך: בעניין הזה אני שותפה לך.

משה גפני: אבל שנינו לא עושים שום דבר בעניין.

מל פולישוק-בלוך: אבל זו המטרה.

מל פולישוק-בלוך: אני יכולה להתחרות גם אתך וגם עם חבר הכנסת יוסי שריד בציניות, אני מאוד טובה בלהיות צינית.

משה גפני: היה נשמע ציני?

משה גפני: לשקרן לא מאמינים כשהוא אומר אמת?

אורי אריאל: אני מודה מראש שאני לא בתחרות הזאת.

יוסי שריד: אני מאוד מבקש לא להגדיר את דבריי, כל אחד ונוסח הדיבור שלו.

יוסי שריד: אם תגדירי את דברייך, יש לי גם הגדרה לדברייך, וזה אגב פחות טוב מציני, את יודעת, ציני זה לא הדבר הכי גרוע.

מל פולישוק-בלוך: ציניות זה אפילו דבר מתוחכם ואינטליגנטי.

יוסי שריד: אני מדבר בדם לבי ולא בציניות, רק לכל אחד יש נוסח הדיבור שלו.

מל פולישוק-בלוך: אין לי ויכוח על כך.

יוסי שריד: אמנם אין לי נהמת הלב של המנהיג שלך, אבל---

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: אני אומר את הדברים באופן אמיתי.

משה גפני: המצב שבו נער יהודי גדל בישראל ואינו יודע את הדברים הבסיסיים שאפשר לשבת ליד שולחן ולהתווכח עליהם.

משה גפני: הוא כל הזמן יצטט לי מה אמרו בטלוויזיה על החרדים, אין בעיה עם זה.

משה גפני: אני מודה לאל שאני לא אדם חילוני, אבל אם הייתי בן אדם חילוני הייתי מאוד מודאג.

מל פולישוק-בלוך: בלי להפחית בערך הידע של נושא היהדות האם אתה מרגיש שהאוכלוסייה שאתה מכיר מקרוב מכירה והפנימה נושאים אזרחיים של מדינת ישראל?

מל פולישוק-בלוך: של ציונות, של ערכי דמוקרטיה.

משה גפני: לא יודע.

משה גפני: את שואלת אותי שאלות קשות מדי.

מל פולישוק-בלוך: האם זה נראה לך פחות חשוב?

משה גפני: לבן שלי אני מתאר את הדמוקרטיה במרכז הליכוד, אני מלמד אותו.

מל פולישוק-בלוך: גם דרך הדברים השליליים אפשר ללמוד דברים חיוביים.

יוסי שריד: כבר לפני כמה ישיבות סוכם שתוכנית הליבה בחינוך החרדי הוא מאה אחוז בסדר.

יוסי שריד: שרת החינוך באה הנה ואמרה שנגמר העניין.

מל פולישוק-בלוך: אתה מרוצה?

יוסי שריד: אני מאוד מרוצה מזה.

יוסי שריד: כשיש פתרון לבעיה אני מאוד מרוצה.

מל פולישוק-בלוך: עכשיו דיברת בציניות או לא?

מל פולישוק-בלוך: אני כבר לא יודעת.

יוסי שריד: מאסתי בשקרים.

יוסי שריד: אתמול שמעתי ש- 39 בתי ספר בהזנה, זה מה ששמעתי.

יוסי שריד: מאסתי בשקרים, גברתי.

משה גפני: אני לא זוכר מאז הקמת המדינה ומאז הקמת החינוך החרדי היו הרבה שרי חינוך.

משה גפני: יגאל אלון היה שר חינוך, ואני יודע מה הוא אמר אז לראשי החינוך העצמאי, ואני יודע מה השרה אמרה במליאת הכנסת, ונדמה לי שהיא אמרה את זה כאן בוועדה, והיא חוזרת על זה ומתגאה בזה.

משה גפני: לא במקום שיש ליבה ולא במקום שיש ויכוח אידיאולוגי.

משה גפני: היא אמרה שיש קיצוץ של 10% בתקציב גני הילדים.

משה גפני: יש קיצוץ מיוחד של 15% בילד החרדי.

משה גפני: זה קרה ב- 1 בספטמבר על-פי מדיניות מכוונת של השרה, זו לא החלטת ממשלה או של מנכ"לית ולא של פקיד זה או אחר, אלא מדיניות.

משה גפני: פה שמעתי לראשונה מפי שרת החינוך את המדיניות.

משה גפני: ילדים בני 5 שלומדים בגן חרדי ילמדו 15% פחות מילד אחר או שהגננת שלה תקבל פחות 15% במשכורת.

מל פולישוק-בלוך: תכף נבקש תגובה.

משה גפני: השרה אמרה שמכיוון שאנחנו לא רשמיים היא מורידה לנו 15%.

משה גפני: ביום חמישי אמרתי ברדיו "קול חי" החרדי שחבר הכנסת יוסי שריד כשר חינוך היה עשרת מונים טוב ממנה.

מל פולישוק-בלוך: אפשר להחזיר אותו.

קריאה: היה רצוי.

יוסי שריד: חבר הכנסת גפני, אני חושב שאתה אדם כפוי טובה.

משה גפני: אני מתנצל שעשיתי לך נזק.

יוסי שריד: אני מאוד אוהב את מה שאתה אומר, אבל הבוקר קראתי שבמשרד הפנים בפעם הראשונה לא מכירים גם בגיורים אורתודוכסיים.

מל פולישוק-בלוך: חבר הכנסת משה גפני, אתה רוצה לסיים את דבריך?

יוסי שריד: לא מכירים אפילו בגיורים אורתודוכסיים.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו לא עוסקים בנושא הזה עכשיו.

יוסי שריד: אתה מבין?

יוסי שריד: אז אין לך הערכה לשלטון החדש?

משה גפני: כדי לאזן את הדברים אני אומר שיש דברים שבהם שרת החינוך עושה דברים טובים בהם.

משה גפני: היא לא קבעה מדיניות בתחום שאני יכול להצביע עליו.

משה גפני: בנושא הזה יש מדיניות שלא הייתה קיימת אצל אף שר חינוך.

מל פולישוק-בלוך: כנגד החרדים.

מל פולישוק-בלוך: בסדר.

משה גפני: היו שרי חינוך כאלה ואחרים, טובים יותר וטובים פחות---

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שאם שרת החינוך הייתה פה היא הייתה מרגישה טוב, כי אם אתה תוקף אותה מצד אחד וחבר הכנסת שריד תוקף אותה מצד שני אז כנראה שאנחנו די---

יוסי שריד: נו, באמת.

משה גפני: לא, לא.

משה גפני: זה היה ציני.

יוסי שריד: אליבא לכל הדעות שהיא כישלון מצד זה ומצד אחר.

יוסי שריד: שטויות.

משה גפני: אני לא מתעלם מזה שהיא עושה גם דברים טובים, אני לא אומר שהיא כולה כישלון.

מל פולישוק-בלוך: הבנו את המסר, יש פחות מדי לחינוך החרדי.

מל פולישוק-בלוך: זה מה שאתה אומר.

משה גפני: זאת ממש לא הכותרת.

משה גפני: יכול להיות מצב שיוסי שריד תוקף אותה מהיבט אני חרדי, ואני תוקף אותה מהיבט חרדי, ואף אחד לא תוקף אותה לא חרדי ולא לא חרדי.

משה גפני: אנחנו מבקשי מדיניות ששרת חינוך היא שרת החינוך של כלל ילדי ישראל, וצריכה להיות מדיניות שתעלה את רמת החינוך ותדע שאנחנו בחברה שוויונית.

מל פולישוק-בלוך: במשפט הזה אני מסכימה אתך לחלוטין, וזאת מטרת הישיבה הזאת, לראות איך באמצעות התקציב אנחנו יכולים לשנות סדרי עדיפויות במדינת ישראל 2005 כדי שהדברים ישתנו.

מל פולישוק-בלוך: אז כמה ששמענו מכמה אנשים ליד השולחן וכפי שאני רואה מההדגשים בפעולות בספר הזה הנושא של צמצום פערים, יש לו התייחסות רצינית---

משה גפני: אמרת את זה.

מל פולישוק-בלוך: יש התייחסות ועושים כמיטב יכולתם, אולי אפשר לעשות יותר, אולי אפשר לתקן, אולי בעתיד הקרוב, הרחוק או הבינוני יהיה עוד יותר טוב – הדבר מטופל על-פי התקציב הזה.

מל פולישוק-בלוך: שני נושאים אחרים שאני העליתי פה לא מטופלים.

יוסי שריד: תשאלי את ראשי ערי הפיתוח, והם יגידו לך שלא עושים כלום.

יוסי שריד: קל מאוד לשבת פה ולהגיד שעושים, צריך לשאול אנשים שיודעים אם עושים או לא.

מל פולישוק-בלוך: האיש מהרשות המקומית יקבל דיווח גם מהפריפריה.

מל פולישוק-בלוך: אני מתייחסת לשני נושאים שהעליתי פה, ועדיין לא קיבלתי עליהם תשובה: חינוך למצוינות, כלומר העלאת הרמה – כפי שראינו שאפשר לעשות בסיור שהיינו בו---

משה גפני: על זה יהיה הדיון מחר?

מל פולישוק-בלוך: לא.

מל פולישוק-בלוך: מחוננים זה משהו אחד, וחינוך למצוינות זה משהו אחר כי חינוך למצוינות זה להעלות את כולם, לא רק את הטובים ביותר.

משה גפני: גם חינוך למצוינות.

מל פולישוק-בלוך: זה נושא שמחר נקדיש לא יותר תשומת לב, אבל כתקציב אני רוצה לשמוע תשובות, ועדיין לא קיבלתי מספיק.

משה גפני: יש מישהו שיכול להשיב על גני הילדים?

מל פולישוק-בלוך: גני הילדים בכלל, לא רק שלך.

משה גפני: לא שלי, לי אין כלום, מה יש לי?

משה גפני: אין לי אפילו ילד שהולך לגן.

מל פולישוק-בלוך: רון חן, בבקשה.

רון חן: אני לא איש פדגוגיה, ואני רוצה להעלות כמה נקודות קטנות.

רון חן: על אף הקיצוץ בתקציבי החינוך המיצ"ב עולה, שיעור הבגרות עולה, תקן כיתות יורד.

רון חן: להזכירכם, זה לא על אף הקיצוץ, אלא בשנים שנזכרו ההשתתפות של השלטון המקומי עלתה מ- 2 מיליארד ל- 3 מיליארד; ההשתתפות של ההורים עלתה בעשרות אחוזים.

מל פולישוק-בלוך: במקביל הייתה ירידה בהשתתפות של כל היתר?

רון חן: בוודאי.

מל פולישוק-בלוך: זה מה שצריך להקדיש.

רון חן: ההורים והשלטון המקומי לא מממנים את כל 2.60 מיליארד שקוצצו בשנים 2001-2004.

מל פולישוק-בלוך: שליש מזה.

רון חן: אני מסכים אתו על כל מספר שהוא יציג לכם.

מל פולישוק-בלוך: שליש מזה אנחנו משלמים.

רון חן: למעלה משליש מהקיצוץ הזה מממן השלטון המקומי, וההורים לדעתי, מממנים עוד כחצי מיליארד נוספים על אותם 4-5 שנים, כך ש- 60% מהקיצוץ נספג על-ידי גורמים שהם לא מדינת ישראל.

רון חן: אני יודע משום שילדיי עשו ביוטופ לפני עשר שנים ועושים היום ביוטופ.

רון חן: כשהם נסעו פעם לטיול ביוטופ הם לא שילמו, והיום משלמים 150 שקל ליום.

מל פולישוק-בלוך: נכון.

רון חן: אני תושב בעיר במעמד סוציו-אקונומי גבוה ויכול לשלם את זה, אבל יושב פה ראש מועצת חצור הגלילית שאני מבקש לתת לו דקה לדבר, והוא יסביר לכם למה אצלו אי-אפשר לעשות את זה.

רון חן: אי-אפשר לדבר על פדגוגיה גבוהה ועל חינוך למצוינות כשהתשתיות לא מתאימות.

רון חן: אי-אפשר להגדיל כל שנה את מספר הקרוונים ולפתוח כיתת מכונאים בקרוון כי כשהחום בחוץ הוא 30 מעלות בפנים זה 38 מעלות; אי-אפשר ללמד מתמטיקה בפרויקט מופת בקרוון; אי-אפשר לנתב תוכנית מיכא"ל בקרוון; אי-אפשר לחבר את הקרוון לתקשורת כדי שיהיו מחשבים בקרוונים הללו.

רון חן: בתקן של בית-ספר אין חדר תקשורת, אין חיווט למחשבים.

רון חן: יש מחשבים שעומדים כאבן שאין לה הופכין, ברזלים שאפשר לזרוק אותם כי אין כסף לשדרג את המחשבים.

רון חן: מפעל הפיס יצא מזה, ולרשויות המקומיות אין כסף לזה, ומשרד החינוך גם לא נותן.

רון חן: אז אנחנו מדברים על פדגוגיה גבוהה בלי תשתיות מתאימות.

רון חן: לא יעזור שום דבר, שינוי התפיסה צריך להיות שכשרוצים מצוינות התשתיות צריכות להתאים למצוינות, וגם על המצוינות הזאת משלמים: פרויקט מיכא"ל זה חינם?

רון חן: 2000 שקל; מיצוי כישורים אישיים למצוינות – 2000 שקל.

מל פולישוק-בלוך: רק עשיר יכול להיות.

רון חן: למזלי, חייתי בארץ מערבית מאוד מפותחת במשך כמה שנים, באנגליה.

רון חן: שם היו עיצומים של מורים במשך למעלה משנה.

רון חן: שכר המורים מצוין, הם לא נקטו עיצומים על זה.

רון חן: הם נקטו עיצומים על התשתיות, על חומרי הלמידה.

רון חן: הם לא נתנו תעודות, לא עשו בחינות, לא נתנו הערכות, אבל לימדו כרגיל, והמאבק שלהם השתלם.

רון חן: פה מצוינות שווה שכר אצל מורים.

רון חן: את התחלת מהסייעות בגנים; איך אפשר להביא סייעת בעלת השכלה פסאודו אקדמית אפילו לגן ילדים כשהשכר הוא שכר מינימום, וצריך לתת גם השלמת שכר כדי להגיע לשכר המינימום.

רון חן: לא יבואו.

רון חן: אנשים בעלי השכלה לא יבואו כי לעבוד כמזכירה במקום פרטי זה עדיף, מקבלים מעל שכר מינימום; למה לעבוד בתור סייעת בגן ולנקות שירותים?

רון חן: לכן שינוי המשאבים צריך להיות גם במתן השכר המתאים כדי לקבל את רמת ההוראה ואת רמת החינוך שמגיעה לאותם ילדים.

רון חן: זה צריך להיות שינוי המשאבים.

רון חן: קודם שיזיזו את המשאבים, אחרי זה אפשר לדבר איך הולכים על מצוינות בתוך אותם משאבים.

רון חן: כל עוד אין תזוזת משאבים אני לא צופה את זה אף על פי שאני מאוד אוהב את מה שנאמר פה.

מל פולישוק-בלוך: נשמע את יושב ראש מועצת חצור הגלילית.

שאול קמיסה: אני ראש רשות חדש, וגם לא הגעתי מהתחום הפדגוגי.

שאול קמיסה: אני שמח להיות שותף לדיון, ומאחר שהסוגייה חשובה מצאתי לנכון להגיע לכאן למספר דקות.

שאול קמיסה: סוגיית החינוך בחצור הגלילית תפסה תאוצה חיובית מאוד עד לפני מספר שנים.

שאול קמיסה: בשלוש השנים האחרונות ניתן לזהות היעדר יכולת תמיכה כדי לשמור על הרציפות.

שאול קמיסה: בסופו של דבר הצלחתה של מערכת החינוך היא ברציפות ובשמירה עליה.

שאול קמיסה: ככל ששומרים על הרצף ומתקדמים אתו קדימה מצליחים להגיע לתוצאות.

שאול קמיסה: אם הרצף הזה מושפע פתאום מכל מיני שיקולים או גורמים שמשפיעים על התקציב ברשות, ובפרט בחצור הגלילית שהיא במצב סוציו-אקונומי נמוך יחסית, ברור למעלה מכל ספק שרצף כזה נפגע וייפגע.

שאול קמיסה: שבר ברצף כזה מחזיר אותנו ממה שהצלחנו ליצור לעצמנו ולהרוס, וחבל.

שאול קמיסה: ברשות המקומית ובפרט ברשויות דומות לחצור, קשה לדבר על הענקת חבילה איכותית למצוינות לתלמידים.

שאול קמיסה: לא בחצור הגלילית, לצערי, אולי במקומות אחרים כן.

שאול קמיסה: אני נאבקתי בציפורניים כשאישרתי את התקציב השנה; ויתרנו על הרבה מאוד דברים כדי לא לפגוע ברציפות שהתחילו אתה עד כדי כך שאני צריך לתת הסבר לשר הפנים למה אני לא עומד בתוכנית ההבראה כי הייתי אמור לקצץ סכומי עתק, כולל סגירות גנים, ביטול של תוכניות כמו קרב ותפנית וכיוצא בזה.

שאול קמיסה: אין שום סיבה שהדברים האלה לא יגיעו לתושבי חצור הגלילית ויימצאו משום שעל תלמיד מסוים נגזר שהוא נולד בחבל ארץ אחר לגמרי.

שאול קמיסה: לכן העובדה שאנחנו חיים בפריפריה לא צריכה ליצור את התחושה שאנחנו מרוחקים מהשוויון שאמור להיות בתפיסה הלאומית שלנו להעניק חינוך למצוינות לכל ילד, גם אם הוא בכפר, בעיר או במושב.

שאול קמיסה: הדברים האלה משפיעים ומגיעים למצב של הגירה שלילית של תלמידים משום שהם מרגישים שבבתי ספר קצת יותר מרוחקים וחזקים מבחינה כלכלית הם יכולים לקבל יותר.

שאול קמיסה: אז אנחנו מתמודדים עם בעיה אמיתית של היעדר תלמידים.

מל פולישוק-בלוך: משרד החינוך לא עוזר לך?

שאול קמיסה: אני נתתי הנחיה חד-משמעית; נכון להיום, אני נאבק גם במשרד החינוך במחוז הצפון כדי לקבל את אותם ילדים שהתקבלו ברשויות אחרות למוסדות מסוימים.

שאול קמיסה: אנחנו מנהלים מאבק, ואני מאוד מקווה שנצליח.

שאול קמיסה: יחד עם זה בואו לראות את התשתיות; אין תנאים נוחים כדי להעביר יום לימודים מסודר.

שאול קמיסה: הבוקר שמע ידידי קבילו, שהיה ראש עיריית בית-שאן, את הוויכוח שהיה לי בנושא תקציבים עם החשב המלווה שלי ועם ועד ההורים שצועק מן הצד השני למה אין מזגנים, ובחצור הגלילית קר כמעט כמו בירושלים.

שאול קמיסה: אין מזגנים, הם מקולקלים הרבה זמן, ואנחנו טוענים לתיקון כמה חודשים עם לא מעט תכתובת.

שאול קמיסה: מאין אני מקבל את התקציבים האלה?

שאול קמיסה: אני יישוב פשוט חולה, לדאבוני, ולא רק בתשתיות, אלא בספריות, במערך המחשוב.

שאול קמיסה: תיכנסו לחדר מחשבים בבית-ספר "שבט סופר", זה נראה – לא נעים לומר – כמו בעולם השלישי: כל כיסא שונה מהאחר, שולחן בגבהים שונים, ואין מקום לכונן, והוא מונח על הרצפה.

שאול קמיסה: פשוט בושה.

שאול קמיסה: מדברים על חינוך מתקדם מודרני, אבל לפחות בהיבט הפיסי – קשה לראות את המצבים האלה.

שאול קמיסה: אני כבר לא מדבר על לוחות, על גירים ועל אמצעי המחשה.

שאול קמיסה: בחודש האחרון אני עושה סבב ורואה את התופעות.

שאול קמיסה: כשמורה למדעים רוצה להציג חרוט לתלמידים, אמצעי המחשה פשוטים לתלמידים – אני תפסתי את הראש ולא הבנתי איפה אני חי בכלל.

מל פולישוק-בלוך: זה מאזן לנו את האמירות היפות על צמצום פערים שהזכרנו קודם.

מל פולישוק-בלוך: זה רחוק מאוד מלהיות מצב תקין.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו לא צריכים לנסוע עד חצור הגלילית, ראינו את זה גם בלוד שזה מרכז הארץ.

מל פולישוק-בלוך: המצב בשפה לא פרלמנטרית – על הפנים.

שאול קמיסה: מצב קשה וחמור.

מל פולישוק-בלוך: בלתי נסבל.

רון חן: היית בטח בבית הספר החדש בלוד וראית איך בחדר האטום לומדים 26 תלמידים כשהשולחן של התלמיד על הלוח.

רון חן: אני ראיתי אותו דבר.

רון חן: אלו האמצעים הפיסיים שיש.

מל פולישוק-בלוך: זה פשוט מזעזע.

רון חן: זה בית-ספר חדש.

שאול קמיסה: גברתי יושבת הראש, אנחנו נאלצים ללמד ילדים גם במקלטים בבתי-הספר.

שאול קמיסה: מי תהום מציפים את כל המקלטים, ואין יכולת להשתמש בהם שוב.

מל פולישוק-בלוך: אין ספק שיש קשר הדוק בין מצב פיסי לבין יכולת ללמד, אבל גם במקומות שהתנאים הפיסיים סבירים יחסית המצב לא טוב מבחינת המטרות שאנחנו קבענו לעצמנו, ועל אחת כמה וכמה במקומות שהתנאים הפיסיים עוזרים לכך שהמצב הוא קשה.

אבי גור: אני חושב שיש סיכוי להוציא כמה החלטות בסדרה הזאת, אבל אני רוצה להציע בסיס משותף לדיונים.

אבי גור: זאת אומרת שנחליט אם אנחנו מדברים על ספר כחול או ירוק.

אבי גור: אין מסמך אחד שלפיו נעבוד.

אבי גור: אני מציע גם שתהיה לנו לפחות פעם אחת מצגת מחשב של 5 שנים של דברים שאת ביקשת לראות בתחילת הישיבה בהשוואה בקיצוצים או בתוספות.

אבי גור: אני מזדהה מאוד עם הנושאים שאת העלית.

אבי גור: יש 3,000 מוסדות חינוך בישראל, בחלק מהמוסדות כמו "הריאלי", רשום: "והצנע לכת", אבל יש מוסדות אחרים שאין להם שום לוגו, סתם כתוב שם, רחוב וטלפון.

אבי גור: בבית-הספר של הילדים שלי בחיפה, בית-ספר "חוגים", אני הוספתי לוגו שקיים כבר כמה שנים: "חינוך לאיכות, לערכים ולמצוינות".

אבי גור: אני אשמח לשתף אתכם על ההצלחות ועל הבעיות בתחום הזה.

אבי גור: יש לנו גם הצלחה בנושא צמצום הפערים, אין אצלנו נפילה של אף תלמיד אחד בתיכון.

אבי גור: לגבי נושא היפוך הפירמידה יש הרבה דברים שאפשר לעשות, ולא מצליחים עם תקציב נוסף.

אבי גור: בחיפה, למשל, שינו את נושא לימודי האנגלית והעבירו את זה למסגרת שאת מבקשת.

מל פולישוק-בלוך: אז זה כן צורך שעות נוספות.

אבי גור: זה בדיוק מה שאני אומר.

אבי גור: אפשר לעשות דברים בתוך התקציב.

אבי גור: אני רואה אותם מהשטח.

אבי גור: אני לא סקפטי כמו מר חן אף על פי שהוא צודק מאוד, כי על כל סטירה שקיבלנו מהממשלה הבאנו מהבית את הפלסטר לילדים שלנו.

אבי גור: כשהממשלה מקצצת השלטון המקומי וההורים מביאים כסף.

אבי גור: אני מבקש שהדיון על התקציב יהיה גם על סעיפי התקציב של משרדי הממשלה הנוספים.

אבי גור: למשל שמירה: ברור לנו שאם מקצצים את השמירה והשומר הולך שעה קודם אז השרת של בית-הספר ייכנס.

מל פולישוק-בלוך: בריאות, משטרה ומשרד העבודה והרווחה.

אבי גור: נכון.

אבי גור: יש רשת של בתי-ספר שהם הכי מקופחים במדינת ישראל.

אבי גור: אני ביקרתי בבתי-הספר האלה.

אבי גור: אם בעבר האחות הייתה הולכת הביתה בסוף היום, והיום היא הולכת ב- 12:00, המורה שמחליף אותה בעזרה הראשונה נעדר מהשיעור, הולך למגרש, הילדים נשארים, יש בלגן ולא לומדים.

אבי גור: אנחנו ההורים שואפים לקבוע תחומי אחריות ואת היעדים שאנחנו רוצים להגיע אליהם.

אבי גור: זו לא בעיה, אפילו אם נקבע יעד של 3% זה יהיה הישג אם הוא יבוצע.

אבי גור: אני מצפה שנוכל לראות את הביטוי התקציבי לכל מה ששרת החינוך לימור לבנת אמרה במסיבת העיתונאים בתחילת השנה.

מל פולישוק-בלוך: ולא ראינו עד עכשיו.

אבי גור: אני לא אמרתי.

אבי גור: יש לנו 5 דיונים, אפשר לעשות את זה ברוח של בנייה.

מל פולישוק-בלוך: בהחלט.

מל פולישוק-בלוך: אדי, בבקשה.

אדי הרשקוביץ': במשרד החינוך---כולם יחד מסתכמים בסדר גודל של 2.68 מיליארד שקל באופן מצטבר.

אדי הרשקוביץ': זה פגע קודם כל בשעות ההוראה, וקוצצו 186 אלף שעות בין תשס"ב עד תשס"ה ועד בכלל.

אדי הרשקוביץ': זה בממוצע 5 שעות בכיתה.

אדי הרשקוביץ': אם מסתכלים על ההתפלגות הפנימית אפשר לומר שזה פגע ב- 4.7 שעות לכיתה ביסודי; כ- 2.9 שעות בחטיבת הביניים; ובכ- 7.2 בחטיבה העליונה.

רון חן: בחטיבות העליונות הרשויות המקומיות שמות את הכסף.

אדי הרשקוביץ': גם השלטון המקומי ספג חלק מן הקיצוצים בסדר גודל של 585 מיליון שקל קיצוצים ישירים: בהסעות בהיקף של כ- 63 מיליון שקל; זה פגע בתשלומי הורים בהיקף של כ- 67 מיליון שקל; זה פגע בשיפוצי הקיץ בהיקף של כ- 90 מיליון שקל; זה פגע בעובדים בהיקף של כ- 220 מיליון שקל; זה פגע בגני ילדים בהיקף של 60 מיליון שקל; זה פגע בבטיחות במוסדות חינוך בהיקף של כ- 20 מיליון שקל; זה פגע בחידוש מבנים בהיקף של 85 מיליון שקל.

אדי הרשקוביץ': יחד זה 585 מיליון שקל, ואני לא נוגע בנושא הפיתוח שזה נושא בפני עצמו.

אדי הרשקוביץ': נפגעו גם כל הפעולות הדחופות של משרד החינוך בהיקף שונה:

אדי הרשקוביץ': תקציבי התמיכות נפגעו בהיקף של כ- 42%; נפגעו ההצטיידויות והמחשוב ברשתות הטכנולוגיות בהיקף של כ- 63%; נפגעו אכסניות הנוער בהיקף של כ- 52%; נוער שוחר מדע נפגע בהיקף של כ- 44%; תרבות מבנית נפגעה; שיקום שכונות נפגע בהיקף של כ- 34%; חברת המתנ"סים נפגעה בהיקף של כ- 33%.

אדי הרשקוביץ': עכשיו אפשר לעשות דיון על כל הנושא, מה קרה שהורידו לחברה להגנת הטבע 30% או 40%?

אדי הרשקוביץ': תלוי באיזו רמה הוועדה רוצה לדון, אפשר לעשות דיון על כל נושא.

אדי הרשקוביץ': אפשר לנתח כל תקנה בדיון נפרד.

אדי הרשקוביץ': השאלה היא מהם סדרי העדיפויות שלכם.

עדי אריה: פיתוח מצוינות זה דבר חשוב, אבל יש עוד נושא מאוד חשוב – ערכים.

עדי אריה: כשמבטלים גדנ"ע, טיולים שנתיים, פעילויות שמחנכות לאהבת הארץ, איך אתם רוצים שנאהב את הארץ אם לא נלך בה?

עדי אריה: בשנה הבאה אני מתגייסת לצבא, ואני רוצה את הגדנ"ע, ולא בטוח שיהיה לי.

עדי אריה: אומרים שאנחנו נהיה דור המחר, אנחנו העתיד והעוצמה של מדינת ישראל, ויותר משאנחנו רוצים ערכים אנחנו זקוקים להם, הנוער זקוק לערכים: זקוק לדעת מי זה זאב ז'בוטינסקי ומי זה משה דיין, לדעת את ההמנון בעל-פה ולא לשיר את המילים שהוא יודע.

עדי אריה: אנחנו ממש זקוקים לערכים, ולא רוצים שתקצצו לנו בפעילויות שקשורות בזה כי יהיה ממש קשה לטפל בזה יותר מאוחר, ויהיה קשה לתקן את מה שאתם עושים.

עדי אריה: בית-ספר זה לא רק בית חרושת לציונים, מה שיותר חשוב הם הערכים.

מל פולישוק-בלוך: ב- 11 בינואר יתקיים יום עיון בנושא ערכים ביוזמתו של חבר הכנסת משה גפני שזעק איפה החינוך לערכים.

מל פולישוק-בלוך: זה יועיל מאוד להחזיר קצת ערכים למערכת החינוך, וייתן תוכן חינוכי לבתי-הספר כי אנחנו מתייחסים לבתי-ספר כבתי-ספר ולא כבתי חינוך.

מל פולישוק-בלוך: אני מאוד לא מרוצה מהדיון שהיה לנו היום אם כי הוא העלה על פני השטח את הבעיות.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה לסכם, אף על פי שאתה, חבר הכנסת גאלב מג'אדלה לא היית בראשיתו.

גאלב מג'אדלה: אני הייתי מסכים אתך יותר אם היינו עושים הפוך: אם על הקולנוע היינו דנים בבוקר וב- 12:00 דנים על התקציב.

גאלב מג'אדלה: להערכתי, ההשתתפות הייתה גדולה יותר.

מל פולישוק-בלוך: לא, היו כאן הרבה מאוד חברי כנסת, הם הלכו לדיוני נוספים.

יהודית גידלי: היו 8 חברי כנסת.

גאלב מג'אדלה: בסדר.

מל פולישוק-בלוך: להפך, בבוקר יש יותר אנשים.

2411: אני מוכרח לציין משהו ששמעתי מחבר הכנסת יוסי שריד ומחבר הכנסת משה גפני.

2411: אני לא יכול להסכים אתם.

2411: חבר הכנסת שריד אומר שצריך להזיז את בית-הספר מפה לפה, אז לא תהיה בעיה – נעשה את זה.

2411: קודם כל הוא לא עשה את זה כשהוא היה שר החינוך.

גאלב מג'אדלה: היית צריך להגיד את זה כשהוא היה פה.

גאלב מג'אדלה: אין צורך לחזור על זה.

גאלב מג'אדלה: אם אמרת את זה כשהוא היה נוכח כאן, אין צורך לחזור על זה.

מל פולישוק-בלוך: אני הבנתי ממנו הפוך, שאי-אפשר להעביר בית-ספר ממקום למקום, והוא אמר את זה כדוגמה לכך שאי-אפשר לפתור את כל הבעיות תוך חודש.

2411: אפשר לקחת את הדברים לאבסורד.

2411: חבר הכנסת משה גפני אומר שאי-אפשר לתקן.

2411: אם לא חשבנו שאנחנו יכולים לעשות לא היינו באים לכאן, היינו יושבים בבית או עושים דברים אחרים.

2411: לדעתי, אפשר.

2411: אני אמרתי בעוד חודש משום שקודם כל יתפרסמו המבחנים הבינלאומיים שהם מדד מאוד חשוב לאותם 48 מדינות שמשתתפות בהם, ואנחנו נדע איפה מקומנו אחרי שעשינו מאמץ.

2411: דבר נוסף, אני מאמין לעומת גישות שהיו במשרד החינוך במשך עשרות שנים שכל דבר שמנסים לעשות צריך להיות מבוסס על מחקר, על בדיקה, על חקירה, על משוב; ועכשיו הגענו להבשלה של משוב לקראת שנת הלימודים תשס"ו, ולכן דיברתי על העתיד.

2411: צריך לתת שנתיים-שלוש, אחרת אי-אפשר לעשות את הדברים.

מל פולישוק-בלוך: הדברים שלך ברורים, אני רוצה לסכם.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה לציין בברכה, ואני רואה ברוח מאוד חיובית את המאמצים הבלתי אנושיים לשרוד במערכת הקיימת כי בשנים האחרונות אנחנו רואים שמשרד החינוך עוסק בקיצוצים ובהישרדות בגין הקיצוצים.

מל פולישוק-בלוך: אבל זו בדיוק הצד השני של המטבע כי אנחנו רואים בחומרה יתרה את המצב שבו משרד החינוך עוסק אך ורק בהישרדות ובקיצוצים ולא בהובלת יעדים ובלקיחת אחריות.

מל פולישוק-בלוך: גברתי ממשרד האוצר, יש לנו ביקורת גדולה מאוד על ממשלת ישראל כולה ועל משרד האוצר בפרט שמקצצים בצורה גורפת כל-כך את תקציבי החינוך.

מל פולישוק-בלוך: זו ביקורת חוצה מפלגות, וכל מי שנמצא בחדר הזה מבקר ביקורת הכי חמורה את האוצר.

מל פולישוק-בלוך: אדי הרשקוביץ' הזכיר שהקיצוץ במתנ"סים הוא בהיקף של 33%, זה כמעט חיסול של כל מערך המתנ"סים במדינת ישראל.

מל פולישוק-בלוך: ההשלכות של זה הן אדירות, הן גדולות הרבה יותר מ- 33% בכסף.

מל פולישוק-בלוך: לכן אין ספק שהביקורת מופנית קודם כל לאוצר שלא מבין את העניין הזה ומסתכל על כל דבר דרך החור שבגרוש, ולא על ההשלכות הרחבות של העניין.

מל פולישוק-בלוך: יחד עם זאת, הוועדה רואה בחומרה יתרה את המצב שלפיו משרד החינוך עוסק זה שנים בהישרדות ובקיצוצים ולא בהובלת יעדים ובלקיחת אחריות להשגתם למרות הקיצוצים הקשים.

מל פולישוק-בלוך: ועדת החינוך שמה למטרה לשנות סדרי עדיפויות ולקדם יעדים מרכזיים באמצעות התקציב: צמצום פערים, חינוך למצוינות ושימת דגש על החינוך לגיל הרך – גני ילדים וכיתות נמוכות בבתי ספר – למען יצירת בסיס חזק יותר ואיתן יותר למערכת החינוך.

מל פולישוק-בלוך: אלה שלושת הנושאים המרכזיים שחייבים לשנות כבר בתקציב 2005.

מל פולישוק-בלוך: שמענו מנציגי משרד החינוך שאכן יש ניסיון לעשות את זה, במיוחד בתחום של צמצום פערים, אם כי שמענו מנציגי הרשויות המקומיות שזה רחוק מאוד מלהשיג את היעד שקבענו לעצמנו גם בהיבט התוכני וגם בהיבט הפיסי.

מל פולישוק-בלוך: לכן אם תאמרו שצריך יותר תקציב נוכל להילחם ביחד למען התקציבים החסרים כי אחרת המצב יהיה הרבה יותר גרוע.

מל פולישוק-בלוך: אבל שנדע נקודתית למה צריך את התקציב: עוד 10 מיליון לזה, ועוד מאה מיליון לזה, ועוד 50 מיליון לזה, שנוכל לשים את היד ולומר לממשלה ובמיוחד למשרד האוצר היכן חסר כסף ומה הנזק שנגרם בגלל היעדר כסף, לדוגמה במתנ"סים.

מל פולישוק-בלוך: אני מבקשת מכם לבוא לישיבה הבאה עם הצגה ברורה של נתונים; איך אתם מנסים לממש את היעדים האלה שהזכרנו כאן, ומן הצד השני – אם יש לכם תוכניות ובכלים שלכם אתם אומרים שכלו כל הקִצין, ואין לכם אפשרות – תגידו לנו איזו מלחמה אנחנו צריכים לעשות כחברי כנסת וכוועדת חינוך למען השגת אותם יעדים.

מל פולישוק-בלוך: אם לא נעבוד ביחד בצורה משולבת אז נבוא אליכם בטענות, אתם תגידו שעוד דיון עבר ועברנו אותו בשלום, והחינוך ימשיך לדשדש.

מל פולישוק-בלוך: לא זאת המטרה שלכם, ולא זאת המטרה שלנו.

מל פולישוק-בלוך: המטרה המשותפת היא לנסות באמצעות התקציב הקיים להשיג את היעדים שאנחנו מציבים לפנינו.

מל פולישוק-בלוך: וזה אפשרי, אני טוענת שזה אפשרי עם כל האילוצים והמגבלות של קשיחות התקציב: שעות הוראה אפשר להזיז מפה לפה, אני יכולה לקחת מורה מהתיכון ולהעביר אותו הנה; אני יכולה לקחת סטודנטית או סטודנט ולהעביר אותם במסגרת פרויקט פר"ח לגני הילדים.

מל פולישוק-בלוך: אני הייתי אתמול באור-עקיבא כדי לראות את מפעל ההזנה שמתנהל שם יפה מאוד, וראינו גם בכל כיתה מורה חיילת או סטודנט שבאים לסייע.

מל פולישוק-בלוך: אפשר להביא סטודנטים, אפשר להביא כוח עזר להוראה ברמה; אפשר להביא את אותם 10,000 אקדמאים מובטלים שמקבלים משכורת מהמדינה ויושבים בבית בלי לעשות כלום.

מל פולישוק-בלוך: יש מאגר, אנחנו משלמים בשביל זה, אפשר לחשוב אחרת קצת, ואם נחשוב ביחד איך נקבע את היעדים שלנו ונראה איך אנחנו משיגים את המטרות, אפשר להזיז משהו למרות כל הקשיים.

מל פולישוק-בלוך: ברוח כזאת אני מציע שתחשבו איך אתם תשתמשו בנו, ואנחנו נעבוד ביחד כדי לקדם את היעדים האלה, כי הכנסת היא גם מקום לקביעת יעדים ומדיניות.

מל פולישוק-בלוך: נכון שזה תפקידה של שרת החינוך, אבל גם לנו יש מה להגיד, ובשביל זה אנחנו פה.

מל פולישוק-בלוך: תודה רבה.