ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 16, פרוטוקול מספר 210, 2005-02-15 10:15

קולט אביטל: קודם כל תודה רבה על קבלת הפנים, במסגרת כל מה שקורה בשדרות בזמן האחרון ותודה לאל שאנחנו בתקופת רגיעה.

קולט אביטל: חשבנו קודם כל לבוא לביקור הזדהות כוועדת העלייה והקליטה גם עם תושבי שדרות אבל גם עם העולים עצמם כי אנחנו יודעים שאחוז מאד גבוה של התושבים בעיר הם עולים חדשים ואנחנו יודעים שחלק גדול מהנפגעים היו עולים מאתיופיה רוסיה ואחרים.

קולט אביטל: למעשה תכננו את זה לפני כמה זמן ואז באה הכנסת כולה לשדרות לישיבת הכנסת והחלטנו שאנחנו דוחים את הביקור.

קולט אביטל: ניסינו לתאם אותו עם ראש העיר ואנחנו כמובן מצטערים על כך שהוא לא יכול היה להיות כאן היום, ואנחנו מבינים שיש לו דברים חשובים יותר מלקבל חברי כנסת, גם אם הם מגיעים מירושלים.

קולט אביטל: מכל מקום באנו לישיבת עבודה והזמן שלנו יתחלק לשניים, נאלצנו לקצר את הסיור משום שהדיון על חוק פינוי פיצוי מתחיל ב- 12:00.

קולט אביטל: באנו לקבל ידע ותדרוך מהאנשים שעוסקים בנושא בשטח, גם מאנשי הסוכנות וגם מאנשי משרד הקליטה.

קולט אביטל: רצינו לשמוע מה סוג הבעיות בהם אתם נתקלים אנחנו בערך יודעים עם מה מתמודדים עולים חדשים אבל בעיר כזו יש תוספת בעיות, ורצינו לשמוע על כך מכם.

קולט אביטל: החלק השני יהיה ביקור אצל העולים עצמם ואני מקווה שנשמע גם מה יש להם להגיד בנושאי תעסוקה דיור וכו'.

קולט אביטל: למען הגילוי הנאות הייתי רוצה להגיד שהייתה לי שיחה עם גזבר הסוכנות שדיווח לי על הפעולות שנעשו בזמן האחרון, על הסיוע, על איסוף הכספים, על הקמת מרכז טראומה על ההתרמה בארצות הברית, ומאד שמחתי לשמוע ממנו שהסוכנות התגייסה והצליחה לתרום לרווחת התושבים.

קולט אביטל: אולי חברי חבר הכנסת נודלמן ירצה להוסיף על דברי.

מיכאל נודלמן: אני מקרית שמונה ומזדהה עם הבעיות שפה, עברתי בעצמי הרבה קטיושות ואני חושב שמי שנפגע מזה הכי הרבה הם הילדים ורציתי לדעת איך מטפלים בילדים ואם יש מקרה שיש ילדים שנמצאים במצב לא טוב ומה עושים למענם.

קולט אביטל: האם יש כאן גם נציגי עולים

רינה שטיינברג: כל צוות העובדים שלנו, כולם עולים ויכולים לייצג את האוכלוסייה של שדרות.

מיכאל נודלמן: כמו שאמרה יושבת הראש שהיום יש הצבעה על חוק ההתנתקות, מהניסיון שלי, הייתי נגד היציאה מלבנון בזמנו והייתה ישיבה של חברי כנסת בקרית שמונה, אבל אחרי היציאה מלבנון אף טיל לא נפל על קריית שמונה ואני מקווה שאם נצא מעזה יהיה שקט אצלכם ובאשקלון ואשדוד.

אנטולי נחשונוב: הלוואי שכך, אני לא מאמין בזה.

קולט אביטל: אני מאד מקווה שתתאכזב.

אנטולי נחשונוב: זה לא שאני לא מאמין לראש הממשלה שלנו או לממשלת ישראל, אני לא מאמין לפלשתינים.

קולט אביטל: נתחיל עם תיאור מצב ותיאור פעולות.

רינה שטיינברג: שדרות נמצאת בשבועות האחרונים בשבועות טובים, קצת מתאוששים אבל עברה עלינו תקופה מאד לא קלה.

רינה שטיינברג: חוץ מהתמודדות עם מצב ביטחוני קשה ולא שגרתי, גם המרקם של האזרחים תורם למצב, אנחנו מדברים על 40% עולים בעיירה לא גדולה, כ- 8500 עולים ואלה נתונים שמשתנים כי עוזבים את העיר, נולדים, נפטרים.

תמי אהרוני: 8269 לפי נתוני משרד הקליטה, נכון ל- 31 לדצמבר 2004.

קולט אביטל: ואיך מתפלגת האוכלוסייה?

תמי אהרוני: הרבה יוצאי קווקז, יוצאי בוכרה, מעט מאד יוצאי אתיופיה מ- 92, רוב עולי אתיופיה הם ממבצע משה מ- 89 .

תמי אהרוני: סך כל עולי אתיופיה שעלו ב- 89 וגרים בשדרות הם 179 שמרביתם עלו ב-82.

שמואל אטיאס: בשתי העליות יש כ- 120 משפחות.

שמואל אטיאס: יש שתי קבוצות מאופיינות, קווקזים ובוכרים עולי קווקז הם בריכוז יחסית גבוה בשדרות אחרי אור עקיבא.

רינה שטיינברג: נתון שני שמאפיין את שדרות זה אחוז גבוה של ילדי עולים, כ- 35% מכלל הילדים בשדרות הם ילדי עולים.

רינה שטיינברג: את כל התכניות שאנחנו עושים היום בשדרות אנחנו מתאימים לילדי העולים משום שזה אחוז גבוה באוכלוסיה.

רינה שטיינברג: מפה אנחנו מתחילים לעבוד, התכניות שלנו מודולאריות אנחנו עובדים גם עם ילדים, בני נוער וקשישים, שרק בעיר כזו קטנה 8 מועדוני קשישים הם מועדוני עולים, וזה הרבה.

רינה שטיינברג: אחוז האבטלה לא קטן בשדרות, מספר די בעייתי, כ- 16% בשדרות כשרובם עולים.

רינה שטיינברג: נוסף על כל זה המצב ביטחוני שהוא מצב קשה.

רינה שטיינברג: אנחנו מתמודדים גם עם הנושא של מצוקות הורים שמפחדים לשלוח את הילדים לבית הספר, שלא תמיד מבינים את ההנחיות של פיקוד העורף, או מה רוצים מהם, כי לא הכול מגיע אליהם בשפתם.

שמואל אטיאס: ערכנו דיון בנושא תעסוקה ודברנו על זה שלעולים אין אפילו את השפה השימושית גם לא לאבטחה ולא יכלו לעשות להם את ההסבה בגלל השפה, חשבנו גם לעשות קורסים לשפה שימושית.

קולט אביטל: האם יש לכם מוקד להשמות של משרד הקליטה שגם דואג לקורסים, כי הבנו שמשרד הקליטה נותן קורסים לעברית שימושית כדי שאנשים יוכלו לצאת לעבודה, וגם קורסים שימושיים, איך זה פועל?

קולט אביטל: שאלה שנייה, אם מישהו יוכל להתייחס לתכניות החינוך האם מה שמשרד החינוך נותן לכם מספיק מבחינת תוספת שעות לימוד לעולים תכניות שלאחר בית הספר וכו'.

תמי אהרוני: בנושא תעסוקה קיימנו השתלמויות ערב, האמת שאנחנו נותנים הרבה עברית ואני מוכרחה לומר שאני לא יודעת מה יוצא מזה.

קולט אביטל: למה?

קולט אביטל: אתם לא מסתכלים על תוצאות?

תמי אהרוני: יש הרשמה גדולה ומשום מה, ואולי חיבה תעזור לי בהמשך כי היא מורה לעברית.

תמי אהרוני: אני מוכרחה להגיד שלפני כשלוש שנים עשינו כאן קורס מיוחד למורות שהיו מורות לרוסית, בעיקר ברוסיה, ועשינו להן הסבה למורות לעברית.

תמי אהרוני: בקורס היו שמונה יוצאות קווקז ואחת יוצאת בוכרה, ויצאו שש מורות.

תמי אהרוני: חלק מהעניין היה שהמורות האלה היו אמורות לגייס לעצמן תלמידים על מנת להעשיר אותן שלא בגיוס הרגיל.

תמי אהרוני: אנחנו נותנים המון עברית וכנראה שיש בעיה אולי במערכת, אולי בציפיות שלנו, יש לי הרגשה שהם לא יודעים עברית למרות שאנחנו נותנים עברית.

תמי אהרוני: השנה נתנו גם עברית תעסוקתית לאנשים שהופנו אלינו על ידי שירות התעסוקה.

קולט אביטל: לכמה אנשים העברתם קורסים כאלה.

תמי אהרוני: כ- 200 אנשים.

תמי אהרוני: כרגע יש מרכז שלא ממומן על ידי משרד הקליטה אלא על ידי התמ"ת והג'וינט.

תמי אהרוני: שם אנחנו נותנים גם עברית וגם קורסים מקצועיים.

תמי אהרוני: יש קבוצה של 22 נשים חד הוריות באמצע תהליך, כשבקורס הזה נותנים להם גם מקצוע גם עברית וגם מחפשים להם תעסוקה.

קולט אביטל: מה אחוזי ההצלחה?

תמי אהרוני: בינתיים אין כי זה באמצע תהליך.

קולט אביטל: נחזור לעברית, עד כמה שהבנתי למשרד הקליטה יש עכשיו מדיניות לתגבר ולתת כסף לקורסים לעברית, זו הייתה העדיפות של השרה.

קולט אביטל: את אומרת לי שלמרות המאמצים נראה לך שהתוצאות רחוקות מלספק.

קולט אביטל: אתם בודקים למה?

קולט אביטל: אולי זו שיטת לימודים לא נכונה?

קולט אביטל: אולי אין מוטיבציה?

קולט אביטל: צריך לבדוק את עצמנו כמערכת.

הרב אליעזר: כל זמן שאחינו שבאו מרוסיה מדברים רק רוסית, לא מדברים עברית רק שומעים את השיעור והולכים הביתה.

הרב אליעזר: כל הפעילויות שלהם ברוסית, עיקר הסיבה היא שהם ביחד ואין להם עניין לדבר עברית ביום יום לכן הם מתקשים ללמוד את זה.

הרב אליעזר: אבל אם היו עושים פעילויות של רוסים וישראלים עם מרצים בעברית, לאט לאט הם יקלטו.

ילנה ידלוקוב: הוא מדבר על קשישים שזו אוכלוסיה שונה ויכולת הקליטה שלהם אחרת.

הרב אליעזר: הצעירים לומדים תוך כדי עבודה.

תמי אהרוני: אנחנו הולכים לעשות פיילוט חדש של עברית דרך מחשבים, עוד שיטה שמנסים ללמד בה עברית דרך תוכנות במחשב.

מיכאל נודלמן: על איזה גיל אתם מדברים?

תמי אהרוני: בתכנית הזו לא מדובר בפנסיונרים, אנחנו רוצים להתחיל עם נוער בהכנה לפסיכומטרי ואנחנו רוצים להגיע לגילאי ביניים לשיפור העברית, ואנחנו רוצים להגיע גם לאנשים שעובדים.

ילנה ידלוקוב: זה בדיוק מה שצריך כי לאנשים שעובדים אין זמן ולכן דרך המחשב זה יותר קל ויותר פשוט.

קולט אביטל: זה בהנחה שיש להם מחשבים.

רינה שטיינברג: הם מגיעים למרכז המחשוב, זה לא בבית.

תמי אהרוני: הם יוכלו לקבל תוכנות הביתה למי שיש מחשב אבל יש כאן

תמי אהרוני: גם מרכז מחשוב שהם יכולים להגיע בזמנם ולשבת מול המחשב.

מיכאל נודלמן: הצעירים שלקראת פסיכומטרי, למה בבית הספר לא עושים את זה.

רינתה אשלומוב: אני מרכזת שנה השלישית תכנית של סטודנטים חברים בקהילה, תכנית להעצמת סטודנטים עולי קווקז ומעורבות חברתית בקהילה.

רינתה אשלומוב: עם הפעילויות החברתיות נכנסנו לקהילה ואפשר לומר גם שעל רקע ההצלחה במעורבות בקהילה התחלתי לעבוד כרכזת תכניות לעולי קווקז מטעם הג'וינט במחלקה הקהילתית ברווחה.

רינתה אשלומוב: לשאלת הכישלונות בידע השפה, לא משתמשים בשפה גם אם לומדים אותה, ואני מדברת על הדור המבוגר לא על הסטודנטים.

קולט אביטל: מה עם הסטודנטים?

רינת אשלומוב: הסטודנטים לא רק יודעים עברית הם גם תורמים לקהילה.

רינת אשלומוב: יש פה כ- 80 סטודנטים עולים מקווקז שלומדים הנדסה רובם במכללת ספיר הסמוכה לשדרות וכ- 30 במכינה, חלק קטן לומד באוניברסיטה.

קולט אביטל: את אומרת שבעצם הדור שהגיע גמר תיכון וצבא זה דור שכבר הולך בתלם?

רינת אשלומוב: משתדלים, לפעמים על רקע כלכלי קשה בבית זה קשה.

קולט אביטל: יש עזרה בשכר לימוד?

רינת אשלומוב: יש קבוצה גדולה שהספיקה ליהנות מסיוע לשכר לימוד לסטודנטים אבל זה הולך ומצטמצם.

רינת אשלומוב: אלה שמעל עשר שנים בארץ ועדין הרקע המשפחתי לא השתנה כמעט ולא זוכים לסיוע הזה.

תמי אהרוני: אני אוסיף ואומר שכרגע בשנת 2004 היו 38 סטודנטים שקבלו מימון.

תמי אהרוני: בבן גוריון למדו שניים במכללת ספיר 21, במכללת קיי שניים, במכללת הנגב 13, זה במימון מנהל הסטודנטים.

תמי אהרוני: המנהל מממן ליוצאי קווקז עד עשר שנים בארץ את שכר הלימוד לשלוש שנים כך שהותיקים בניהם לא זכאים לשכר לימוד ויש גורמים אחרים שעוזרים.

קולט אביטל: חשוב לי לדעת על גילאי ילדי בית הספר.

רינה שטיינברג: יש פה נציגה רשמית של משרד החינוך, בגילאי היסודי יש כל מיני פרויקטים של הג'וינט שנכנסו ללימודי עברית וכל מיני פרויקטים אחרים.

קולט אביטל: מה התקציבים שמגיעים לתלמידים ממשרד החינוך.

רינה שטיינברג: ממשרד החינוך לא מגיעים תקציבים לעולים.

קולט אביטל: הם מגיעים לבתי הספר ולא לעולים, לכל עירייה מגיעים כספים לבתי הספר לפרויקטים מיוחדים, כנראה את לא יודעת ואני מאד ממליצה לך שתדעי את זה.

רינה שטיינברג: שאלתי ולא קבלתי תשובה.

קולט אביטל: מי ממונה על תיק החינוך בעירייה?

אנטולי נחשונוב: שי בן יעיש.

קולט אביטל: אני מבקשת על זה תשובה, מערכת החינוך מקבלת תוספת תקציבית לכל ילד כדי להוסיף שעות ללימוד עברית או עזרה בשיעורים.

קולט אביטל: נאמר לנו פעם אחרי פעם, על ידי אנשי משרד החינוך שהם לא הקטינו את התקציבים.

קולט אביטל: בתי הספר מקבלים את הכסף הזה וחשוב לנו לדעת אם בתי הספר שמים את זה בפול הכללי ולא מטפלים בילדי העולים, או מוציאים את זה על התלמידים העולים בתוספת שעות.

רינה שטיינברג: אין לי תשובה על זה ואני אשמח לתת בהמשך אחרי שאברר את זה.

שלום הלוי: כל העניין של התקציבים שמשרד הקליטה מעמיד לרשות שדרות, בפרט בתקופה הזו, האם התקציבים האלה אינם דלים משמעותית יחסית לאוכלוסיה של מעל 8000 עולים, לפי נתוני הלמ"ס?

שלום הלוי: מספר העולים בשדרות הוא מעבר למספר הזה אלה מספרים רשמיים לגבי תאריכים קודמים.

שלום הלוי: מן הראוי שהתקציבים שמשרד קליטה מעמיד לישוב שקלט מסה של עולים חדשים ובפרט בתקופה כזו ייבדק כיוון שהתקציב שקיים היום - - -

קולט אביטל: אתה לא יכול להפנות את השאלה אלי בלי לתת לי תשובות, אם אתם לא אומרים לי מה התקציבים שעומדים לרשותכם אני לא יכולה לשפוט את זה.

קולט אביטל: למי שאחראי על תיק הקליטה צריכה להיות תמונה כוללת מה מתקבל ממשרד הקליטה, ואז נוכל לפעול אני לא אוכל לנחש את זה אם אתם לא נותנים לי נתונים.

שלום הלוי: נציגת משרד הקליטה יכולה לומר לך מה רמת התקציבים שניתנה השנה ושבשנה שעברה ואתם כוועדה מן הראוי שתפעילו את כל המאמץ שלם כדי להגדיל אותו.

קולט אביטל: אתה דובר העירייה?

שלום הלוי: דובר העירייה הוא עורך דין כהן, אני עובד עם הדובר מאחר ואני נמצא בישוב שנים רבות אני עוקב אחרי מה שמשרד הקליטה תרם, והוא לא תרם את חלקו בצורה הטובה ביותר.

קולט אביטל: הייתי רוצה שהדיון הזה יהיה מסודר ושלא נשים את העגלה לפני הסוסים לכן קודם נשמע ואחר כך נשפוט.

קולט אביטל: אני לא נציגת משרד הקליטה.

שלום הלוי: את לא הנציגה שלהם אבל את יושבת ראש ועדת הקליטה, יש לך יכולת לומר למשרד הקליטה את הדברים.

תמי אהרוני: בתקציב הקהילתי והכוונה שזה לא כולל תעסוקה, בשנת 2004 משרד הקליטה העביר 1,131,841 ₪ שזה כולל חלק לפעילויות דרך הרשות המקומית דרך מחלקת הקליטה העירונית על תכניות שמחלקת הקליטה בנתה בשיתוף פעולה עם נציגי העולים ואתנו.

תמי אהרוני: הרשות הגישה ואנחנו מעבירים את הכספים לרשות המקומית.

קולט אביטל: כמה העברתם בעבר?

תמי אהרוני: הרבה פחות.

תמי אהרוני: השנה תגברנו את התקציבים, אין לי את הנתונים של 2003, אבל ב- 2004 תגברנו די הרבה.

קולט אביטל: זה לא כולל שיעורי עברית?

תמי אהרוני: לא כולל עברית, לא כולל סיוע בתעסוקה לא כולל קורסים תעסוקתיים ולא כולל קידום.

תמי אהרוני: זה כולל את כל החוגים שעושים דרך הרשות המקומית, זה כולל 430,000 ₪ ל- 215 ילדים בתכנית פל"א פעילות לימודית אחרת, הכנה לבגרויות שאנחנו נותנים ל-215 תלמידים דרך החברה למתנ"סים.

תמי אהרוני: זה כולל פרויקטים עם הג'וינט למשל פרויקט קידום יוזמות פרויקט מנהיגות עולי קווקז מועדונית באתר חירום, עזרה לסחב"ק, זה 29,000 ₪ דרך הג'וינט.

תמי אהרוני: מהעיזבונות נתנו 30,000 ₪ ואני מדברת על החלוקה של ה- 1,131 מיליון.

קולט אביטל: אם זה לא כולל קורסים לעברית ותעסוקה, מה התקציב הכולל?

תמי אהרוני: אני אעשה חישוב.

קולט אביטל: אין לך תמונה כוללת כמה משרד הקליטה מקציב?

תמי אהרוני: זה הולך לפי פרויקטים, יש לי תמונה כוללת כולל תשלומי הפרט וזה לא נכון להגיד כי אז יש הרבה מאד כסף.

תמי אהרוני: תשלומי הפרט זה התשלומים לעולים לסל קליטה וכל מה שמגיע לכל עולה.

קולט אביטל: בזמן שאת עושה חשבון אנחנו כבר שומעים שאנחנו מדברים על מיליון וכמה מאות אלפים שזה לא סכום קטן.

תמי אהרוני: זה משרד הקליטה אבל בל נשכח שברווחה יש תקציבים שהם צבועים לעולים ובחינוך יש תקציבים שצבועים לעולים, הכסף של משרד הקליטה הוא אקסטרה לתכניות מיוחדות לעולים.

קולט אביטל: תנסה אתה לתת לנו תמונה כוללת כאחראי על תיק הקליטה.

אנטולי נחשונוב: מה שאנחנו קבלנו דרך העירייה בשנת 2004 היו לנו 240,000 ₪ בינתיים ב- 2005 אנחנו מתחילים עם תקציב של 110,000 ₪.

קולט אביטל: זה תקציב נוסף למיליון?

קולט אביטל: כלול בתוך המיליון?

אנטולי נחשונוב: רוב הכסף מהמיליון הזה מקבלת החברה למתנס"ים, רווחה וחינוך אבל מה שקבלה מחלקת הקליטה ממשרד הקליטה בשנת 2004 היה 240,000 ₪ ועוד 100,000.

קולט אביטל: תנסה לתת לי תמונה ברורה כי אני לא מבינה לאן הולך התקציב הזה ולאן התקציב ההוא ואם יש עוד תקציבים שהולכים לעולים דרך רווחה או חינוך.

אנטולי נחשונוב: יש לי תמונה על הפרויקטים שלנו במחלקת קליטה של עירית שדרות.

ילנה ידלוקוב: הוא אחראי על הכסף שמעבירים דרך הקליטה לעולים, דרך העירייה לעולים.

ילנה ידלוקוב: זה לא הולך ביחד עם תקציב הרווחה.

קולט אביטל: יכול להיות שאם מישהו היה יושב ועושה תחשיב על כל הכספים שמגיעים מכל המקורות וזה מה שעושים בעיריות אחרות, היינו מקבלים תמונה אחרת כי אנחנו מנסים לראות איך לחבר את כל התקציבים האלה יחד ולהשתמש בהם בצורה יותר יעילה.

קולט אביטל: אני יודעת שבכמה עיריות יש יוזמה להביא סביב שולחן אחד את כל הגורמים ולראות כמה מוציאים מתוך תקציב רווחה על עולים, לפעמים יש גם כפילויות לכן אני מציעה שתעשו את הדבר הזה כדי שנקבל תמונה כוללת.

קולט אביטל: היינו רוצים גם לדעת, אחרי כל מה שאנחנו שומעים פה, מה בדיוק חסר, האמירה הכללית שמשרד הקליטה לא עושה מספיק אני מוכנה לקבל אותה כי אני בכנסת וקל לי להעביר ביקורת אבל הייתי רוצה להבין מה חסר כדי שנוכל לפעול בצורה יעילה.

קולט אביטל: איפה חסרים תקציבים?

קולט אביטל: שאלתי על חינוך ולא יכולתם לענות לי, חשוב לי לדעת האם מוציאים את הכסף ששולח משרד החינוך על שיעורים נוספים לילדי עולים או לא.

קולט אביטל: אלה דברים שחשוב לנו לדעת כדי לראות מאיזה קצה לפעול ואיך לנסות לעזור.

קולט אביטל: אני מאד ממליצה שנקבל תמונה כוללת גם אם זה דורש ישיבה פנימית שלכם כדי שנדע מאיזה זווית אפשר לקבל עוד.

קולט אביטל: אתה יכול להגיד באיזה תחומים חסר לכם?

הרב אליעזר: אני לא ממונה על הקליטה לא על הרווחה, אני ממונה על התרבות התורנית ופונים אלי עולים שצריכים המון עזרה.

הרב אליעזר: למשל יושבת בחוץ משלחת של עולים שטוענים שעמיגור הכפיל להם את מחיר השכירות והם לא עומדים בזה.

הרב אליעזר: דבר שני, יש לי דוגמא טרייה של אישה בלי בעל וששה ילדים עם דירה שגובים ממנה 1500 ורוצים להוציא אותה מהבית.

הרב אליעזר: יש לה חוב אבל היא משלמת כל חודש 1500 ₪, יש כאן דוגמא לתשלום אחרון שלה.

הרב אליעזר: למה שלא יעזרו לה להישאר בבית שלה עם הילדים ויעזרו לה לשלם את החוב.

קולט אביטל: היא לא הגיעה להסדר עם הבנק?

הרב אליעזר: היא הגיעה להסדר עם הבנק, יש לי גם מכתב מעובדת הרווחה שמתחננת שישאירו אותה בדירה ולא יזרקו אותה לרחוב.

הרב אליעזר: דוגמא נוספת היא של יהודי עולה מצרפת שיש לו בעיה שהוא חולה לב.

הרב אליעזר: בבית החולים אמרו לו שהוא צריך לישון עם מכשיר הנשמה כל לילה אחרת הוא עלול למות, אומרים לו שהוא צריך לשלם 400 ₪ תשלום ראשוני וכל חודש 180 ₪.

קולט אביטל: יש לו ביטוח לאומי?

הרב אליעזר: כן, אבל יש לו גם שלושה ילדים והוא בן 60.

קולט אביטל: זה הסיפור של כולם, זה יותר גרוע אצל קשישים.

מיכאל נודלמן: במשרד הקליטה יש קרן של חמישה מיליון בשנה לעזרה לאלה שלא יכולים לעמוד במשכנתא.

מיכאל נודלמן: יש קרן של עשרה מיליון שקלים לאלה שלא יכולים לשלם לעמידר ועמיגור.

קולט אביטל: חשבתי שהם מכסים רק משכנתאות, הם מכסים גם מצבים כאלה?

מיכאל נודלמן: בהסכם שהיה במפלגה שלנו הוסיפו גם עשרה מיליון לבעיות אחרות, אתם צריכים לפנות למשרד הקליטה לקרן הזו.

קולט אביטל: יש 70,000 אנשים שלא יכולים לשלם משכנתא, ההערכה היא ש- 40% מהם עולים ולפי דעתי גם יותר.

קולט אביטל: קמה ועדה בין משרדית שעוסקת במקרים הפרטניים האלה כי הדרישה שלנו הייתה לבוא עם הסכם עם הבנקים ולפרוש אחרת או להקטין את התשלומים החודשיים או להגדיל את מספר השנים אבל הבנקים לא רוצים.

קולט אביטל: הסיפור של לשלוח עולים שלא מבינים את השפה לקנות דירה ולהתחייב על משכנתא בלי שהם יודעים אם הם יכולים לעמוד בזה או לא, זו מדינות שהוכיחה את עצמה כבלתי נכונה ובזה אנחנו פועלים בנפרד.

קולט אביטל: אבל כיוון שכל כך הרבה אנשים נקלעו לצרה, חוץ מהקרן שדיבר עליה פרופ' נודלמן יש ועדה בין-משרדית שעוסקת בצורה פרטנית בכל העולים שלא יכולים לשלם את המשכנתא ומנסה לעזור להם בפרישת החובות בצורה אחרת.

קולט אביטל: אני מציעה שאת החומר של הגברת הזו תיתן לנציגת משרד קליטה ושהיא תפנה בקשה לוועדה הבין משרדית, הם פתרו עד עכשיו לא מעט מקרים כאלה.

קולט אביטל: לדעתי אסור לנו לשלוח עולים שלא מבינים שום דבר לקחת על עצמם כאלה חובות, במיוחד שאין להם עבודה, חלקם פוטרו מהעבודה חלקם קשישים שהקצבה שלהם מהביטוח הלאומי קוצצה ויש לנו מקרים כאלה בכרמיאל או במקומות אחרים של אנשים שקודם הייתה להם קצבה גבוהה יותר ויכלו לשלם יותר היום הקצבה ירדה והם לא יכולים לעמוד בתנאי התשלום.

קולט אביטל: גם אם ימכרו את הבית הם לא יכולים להחזיר את החובות כי הערך שלו ירד והם נמצאים במצב שהם לא יכולים לשלם לא יכולים למכור ולא יכולים לצאת מהבית.

תמי אהרוני: היו בשדרות מקרים שהבנק מכר את הבית והעולים קבלו זכאות לדיור ציבורי אחרי שהייתה להם דירה והם לא עמדו בתשלומים.

הרב אליעזר: אבל גם אם היא תצא עכשיו, עד שתקבל זכאות וימצאו לה דירה כמה זמן זה ייקח.

הרב אליעזר: אני רוצה להודות לך יושבת הראש על לבך הרחמן והייתי שמח לשיתוף פעולה נוסף בעתיד.

עידו ז'ולטי: באת לשמוע אנשים מהקהילה וגבי עובד ברווחה ויכול לספר לך על הפעילות והבעיות שם.

גבי בינסאן: המצב לאחרונה מאד קשה, איבדתי את הילדה שלי וזה מאד עצוב וקשה לי להתמודד עם זה.

גבי בינסאן: בתחום הרווחה האתיופית אני עוסק בשני תחומים בתחום הפרטני ובתחום הקהילתי.

גבי בינסאן: אני מטפל בצרכים כספיים של משפחות וילדים ברווחה.

גבי בינסאן: אני מטפל רק בקהילה האתיופית ומנסה לספק לה את השירותים בתחום הפרויקטים הקהילתיים.

גבי בינסאן: בתחום הקהילתי יש פרויקטים שאנחנו מכירים מזה שנים, בראש בראשונה צריך להקים מנהיגות בקהילה שתוכל לשרת את עצמה ותוך כדי להשתלב בחברה הכלל יישובית.

גבי בינסאן: בשנת 2000 הקמנו ועד שכונה ועשינו בחירות דמוקרטיות והוועד הזה מוכיח את עצמו בפרויקטים קהילתיים כמו מסיבות אירועים טיולים וגם פעילויות למען איכות הסביבה.

גבי בינסאן: מתייחסים גם לפרויקטים קהילתיים גם בחשיבה גם בתכנון וגם בהפעלה, זאת אומרת שהם משתתפים גם בצוותי היגוי של הקהילה.

גבי בינסאן: יחד עם זאת חשבנו שצריך לתת כלים לפעילים האלה ובשנת 2004 פתחנו קורס לפעילים שניתן במסגרת היחידה לעבודה קהילתית באגף הרווחה, היה קורס מוצלח שהשתתפו בו 13 אנשים שעובדים בקהילה ויש תוצאות טובות.

גבי בינסאן: הבעיה שלי היא שבאופן אישי אני רוצה לקדם את הנושא של המנהיגות הזו אבל חסרים לי משאבים בסיסיים, אפילו כמו הוצאות כיבוד בזמן ישיבות עם אורחים, ועושים את כל הדברים בשכונה.

גבי בינסאן: הרווחה הקצתה סכום בסיסי שעזר אבל הוא לא מספיק אם אני רוצה לבקש זה לחזק את המנהיגות תוך השילוב בחברה.

גבי בינסאן: דבר נוסף זה מועדון קשישים, מאז 91 לא ראיתי מועדון קשישים לאתיופים.

גבי בינסאן: יש לנו 35 קשישים בקהילה מתוכם 23 קשישים שמתגוררים בשכונה אחת, שם פתחנו את המועדון שהוא עמוס בפעילויות חברתיות וקהילתיות של גופים שונים כמו הפוך על הפוך מועדונית לילדים בגיל בית הספר היסודי ומועדונית לילדים קטנים.

גבי בינסאן: יש מחסור של מקום, אבל הצלחתי לגייס רכזת פעילות לקשישים אשה מצוינת שמבינה עברית וכרגע אין לה הכנסה כי היא לא עובדת.

גבי בינסאן: סיכמנו שהיא תתנדב לזמן מסוים ואחר מכן היא גם תצטרך את הצרכים שלה.

גבי בינסאן: היא נהדרת עם הקשישים, הם יצאו לכמה מקומות לטיול וזה דבר מאד חשוב אבל לצערי הקבוצה עומדת להתפרק כי היא לא יכלה להמשיך בלי הכנסה.

גבי בינסאן: דווקא במצב הזה שאנחנו נמצאים בו האוכלוסייה החלשה צריכה את תמיכה הזו.

גבי בינסאן: בתחום הרווחה יש תמיכה במשפחות לילדים שנמצאים בסיכון.

קולט אביטל: יש הרבה ילדים שנמצאים בסיכון?

גבי בינסאן: הסיכון נובע לרוב מבעיות כלכליות.

קולט אביטל: יש הרבה ילדים שנשרו מבית הספר?

גבי בינסאן: לא הרבה, אבל יש.

גבי בינסאן: צריך למלא את המסגרת מגיל לידה עד שלוש, קשה להם בבית והם לא מקבלים את הצרכים שלהם בבית.

גבי בינסאן: למשל צרכים חברתיים כמו שפה הם לא הולכים לגנים בגלל העלות.

גבי בינסאן: המצב הכלכלי לא נתפס בנהלים של רווחה וחיזוק השפה העברית לשמחתי יש לנו כ- 20, 25 אנשים שרובן נשים ברשותה של רינה שעוזרים עם השפה.

גבי בינסאן: בסופו של דבר, אין לי מושג בנושא של התקציב אבל רציתי לדעת במה עוזר משרד הקליטה, בתקציבים שלו?

גבי בינסאן: לאיזה פעילות ספציפית?

שמואל אטיאס: לדעתי מספר העולים בשדרות מגיע לכ- 50%, כאשר המצוקות הכלכליות בשדרות קשות ומתמשכות.

שמואל אטיאס: אם הממוצע הארצי שמטופל בשירות נע בין 18%, בשדרות זה כמעט 30% שזה כמעט שליש מהאוכלוסייה שמטופלת.

שמואל אטיאס: אנחנו פוגשים אותם בכל הרבדים מילדים בסיכון עד לשאר המצוקות הכלכליות, כאשר סטטיסטית יש ברווחה כ- 60% עולים.

שמואל אטיאס: עיקר המצוקות הם מצוקות כלכליות מצוקות של תעסוקה וילדים בסיכון.

קולט אביטל: מה אחוז הילדים בסיכון?

שמואל אטיאס: כ- 15% שזה מספר לא מבוטל.

קולט אביטל: הרוב עולים?

שמואל אטיאס: סטטיסטית, בכל האוכלוסייה משולבים העולים, כ- 60% מהמטופלים הם עולים שמשולבים כמעט בכל הפרויקטים כאשר בתקציב הרווחה כ- 16 מיליון כולל הכול ויש פער עצום בין הצרכים לבין המשאבים שמעמידים לנו וזה כולל את הותיקים ואת כלל האוכלוסייה, כמעט חצי מהתקציב הוא לעולים.

ישראל בודיק: כחצי מהתקציב צבוע לעולים, אין לנו בעיה שבתקציב שלא צבוע ישתמשו לעולים.

קולט אביטל: יש לשדרות עיר או קהילה יהודית שאמצה אותה?

אורית בראון: יש לשדרות שתי שותפויות כרגע עם קהילה בחו"ל, שותפות אחת שמשתתפת עם שער הנגב ועם קהילת הולנד, זו שותפות שמניבה קרוב ל- 250,000.

אורית בראון: הפרויקטים בה רובם משתתפים לשדרות ולשער הנגב גם מחלקות הרווחה והחינוך וגם משלבים אוכלוסיה ותיקה עם אוכלוסיית עולים.

אורית בראון: השנה נכנסנו לסיוע מיוחד לעמותות כמו אפיקים בנגב למועדוניות לאתיופים גם לילידם בגיל היסודי וגם לגיל תיכון אנחנו גם מסייעים למחלקת הרווחה בפרויקט לאמהות חד הוריות ומועדוניות לנוער קווקזי.

קולט אביטל: זה כתוספת לתקציב?

קולט אביטל: אבל את אומרת שיש שתי שותפויות.

אורית בראון: השותפות השנייה היא שותפות חדשה רק לעיר שדרות עם פדרציית צפון מזרח ניו-יורק שזה אזור אולבני ועוד כמה קהילות מסביב, שזו שותפות בתחילתה עוד לא הניבה פירות אבל יש תקציב של 100,000 דולר שהועבר.

אורית בראון: מעבר לזה סוג האוכלוסייה הוא כזה שכמעט 50% הם עולים חדשים ושאר הפרויקטים שלנו זה מלגות לסטודנטים או הקרן לנפגעי טרור שלצערנו הרב חלק גדול מהנפגעים הם עולים חדשים, זה נושק לכלל האוכלוסייה ואנחנו לא צובעים אותו דווקא לאוכלוסיית העולים.

שמואל אטיאס: למעשה אנחנו פוגשים את העולים ומלווים אותם מגיל לידה עד לשיבה כולל האוכלוסיות המיוחדות של נכים ומוגבלים.

שמואל אטיאס: אנחנו נתקלים מידי יום באנשים שלקחו משכנתאות ועומדים היום בפני פינוי.

שמואל אטיאס: כמובן שיש לנו תכניות ייחודיות לכל גיל ותכניות אינטגרטיביות אני רק אזכיר מפאת קוצר הזמן פרויקט לגיל הרך של מדריכה ביתית למשפחות צעירות מעולי קווקז שזו מדריכה שמלווה את המשפחה ועוזרת לה בכל הנושא של גידול ילדים.

שמואל אטיאס: יש את המועדוניות שמתרכזים שם ילדי עולים במספר לא קטן.

שמואל אטיאס: יש מרכז הורים וילדים עם שיטות חדישות שמטפלות בהורים ובילדים ביחד, גם שם יש משפחות של עולים במספרים לא קטנים.

שמואל אטיאס: יש מועדוניות לאוכלוסיות עם צרכים מיוחדים לשעות הפנאי, לנכים ולמפגרים.

שמואל אטיאס: יש גם אוכלוסיה של חולי נפש שיש שם כוחות ובעיות באוכלוסיית העולים החדשים.

שמואל אטיאס: יש תיאטרון בובות שכולו על בסיס עולים חדשים חולי נפש ורואים שם את הכוחות.

שמואל אטיאס: יש גם את התחום הקהילתי, כל נושא ליווי של האוכלוסייה אתיופית, בית הספר לפעילים שגבי סיפר עליו, כנ"ל עשינו לעולי קווקז ויש לנו כל מיני תכניות של התערבות ואנחנו הולכים לקראת פעולות של צוותי חירום שכונתיים שתהיה תשובה לחוסן הקהילתי.

קולט אביטל: אתה מתכון לאנשים שמטפלים בטראומות?

שמואל אטיאס: אני מתכוון שכשיש אירוע, עד שבאים אנשי המקצוע חשבנו לנכון שאזרחים תושבים ופעילים שכונתיים יהיו הכוח הראשון לעזור.

ישראל בודיק: הרעיון הוא להכשיר אותם, מעבר לכוחות שלהם, יש להם "אינפוט" מקצועי גבוה מאד, והעזרה שלהם היא יותר מהעזרה המקצועית.

ישראל בודיק: יוצרים מערכת משולבת של אנשי מקצוע וצוותים שקבלו הכשרה מתוך הקהילה, שמכירים את האנשים מכירים את האווירה מכירים את התרבות והשפה ויוצרים יחד מערכת טיפולית משותפת בטווח המיידי וגם בטווח הארוך.

ישראל בודיק: אנחנו רואים באנשים האלה טיפול מקצועי לכל דבר.

שמואל אטיאס: נכנסנו עם פרויקט "משעול" עם הג'וינט שזה מתחם שברובו עולים חדשים לפעילות קהילתית מרוכזת וזה נועד לחזק את השכונה ואת עולים.

שמואל אטיאס: הדבר האחרון זה הקשישים, יש לנו מועדוני קשישים.

קולט אביטל: אני מבינה שיש הרבה לקווקזים ואין לאוכלוסיה האתיופית.

שמואל אטיאס: גם לאוכלוסיה האתיופית יש מועדון, שברגע שהתחלנו עם הפעילות הזו הייתה בחורה אמרה שהיא מוכנה לרכז את הפעילות בהתנדבות, יש בעיה עם כל התשתיות הפיזיות ועם הקהילה האתיופית אנחנו עובדים עם שני מקלטים שיש להם את הבעיות שלהם זה לא כמו מבנה שנבנה פונקציונאלית, אנחנו מנסים להתמודד עם בעיות השיפוץ וההתאמה יחד עם בעיית המצב הביטחוני.

קולט אביטל: יש לכם מעקב או ידע על עמותות וולונטריות שפועלות בקרב ארגוני העולים?

קולט אביטל: יש רשימה של עמותות ואתם יודעים איך הם פועלים?

שמואל אטיאס: עשינו מיפוי באמצעות היחידה להתנדבות של כל הארגונים שפועלים בשדרות.

שמואל אטיאס: ישנו תיק מיפוי מאד מסודר, בתחום העולים הבולטת היא עמותת סל"ע שאנחנו עובדים אתה, יש גם את עמותת ידיד ועוד הרבה.

הרב אליעזר: אני מארגן עמותה שמחלקת כל שבוע אוכל לעולים מעל 500 משפחות.

שמואל אטיאס: יש גם את עמותת רעות, גוונים, אפיקים בנגב.

קולט אביטל: כיוון שזמננו קצר ואנחנו הולכים לפגוש עולים בשני מוקדים, אני רוצה להודות למי שקיבל אותנו ותרם לדיון.

קולט אביטל: למרות שאנחנו שומעים על משאבים שמוקצים על ידי משרד הקליטה ומשרד הרווחה ומשרד החינוך והסוכנות היהודית ושותפויות עם קהילות, אנחנו עדין רואים שבמצב כמו שיש בשדרות גם אילולא המצב הביטחוני, מצב האוכלוסייה הוא במצב כלכלי קשה, כשבעצם התקציבים הולכים ומצטמצמים וכל זה לא מספיק.

קולט אביטל: נעשה שיעורי בית וננסה לקבל תמונה כוללת גם ממשרד הקליטה אבל הייתי רוצה לומר כעצה, כי אין לי שום זכות להגיד מה לעשות, כשיושבים סביב שולחן אחד מתחילים לראות מה כל אחד עושה.

קולט אביטל: זה לא רע לפעמים לקבל תמונה כוללת ולראות אם ניתן לעגם משאבים.

קולט אביטל: אנחנו נשב ונראה איך אנחנו יכולים לפעול מול משרדי הממשלה שונים ואם תעזרו לעצמכם ותעזרו לנו לקבל תמונה יותר כוללת, מי נותן מה, אני חושבת שנוכל להתקדם קצת יותר.

קולט אביטל: בנושא של הקהילה האתיופית נבדוק בצורה קצת יותר יסודית, כיוון שאני מניחה שרוב העולים הם קווקזים יכול להיות שיותר תקציבים הולכים לשם, אבל גם אם הקהילה האתיופית קטנה הצרכים הם שונים וקיימים.

קולט אביטל: אני חושבת שהרעיון של לפתח מנהיגות הוא מאד חשוב ואנחנו ניקח לשימת לבנו כל מה שגבי אמר, וננסה לראות מול משרד הקליטה הג'וינט וגופים אחרים, איך אפשר לעזור לך עם הבעיות שהעלית, ותודה על כל מה שאתה עושה.

הרב אליעזר: יש שכונה שנקראת שכונת חירום, היום זה הנביאים למעלה מ- 90% עולים ואין בית כנסת.

הרב אליעזר: הם אומרים שברוסיה היה להם בית כנסת גדול וכאן אין להם.

מיכאל נודלמן: לא היה ברוסיה בית כנסת מפואר.

הרב אליעזר: אני רוצה להרחיב את המקלט אני מבקש את העזרה שהג"ה ייתנו את האישורים המהירים ואם זה אפשרי לעזור לזה בתקציב.

קולט אביטל: נפנה לראש הממשלה, שהוא כידוע גם שר הדתות ויש אצלו תקציבים נצטרך לראות מה אפשר לעשות.

קולט אביטל: אני מכירה את זה שכל אחד מספר כמה היה טוב בחו"ל, אבל בנינו לא היו שם בתי כנסת מפוארים.

אורית בראון: אני רוצה לנצל את השולחן הנפלא שיושב כאן של אנשי עשייה וכמובן שטובת העיר שדרות עומדת לנגד ענינו, ולבקש שתהיה הזדמנות לרכז את כל הגופים העסוקים בנושא קליטה, שזו לא תהיה הזדמנות חד פעמית אלא כמו שדברה יושבת ראש הוועדה, לעגם את כל המשאבים.

קולט אביטל: אולי תקימו פורום כזה.

אורית בראון: להקים פורום שישב קבוע שנדע מה יש כאן כי יש כל כך הרבה עשייה וכספים שמוזרמים לעיר בנושא קליטה ושיהיה לזה המשך שהשולחן הזה לא יהיה חד פעמי.

ילנה ידלוקוב: אני רוצה לציין שסגן ראש העיר חדש בתפקידו והשאלה הראשונה שהוא שאל כשנכנס לתפקידו הייתה איפה התמונה הכללית של כל הפעילות שיש לעולים כולל מחלקת קליטה ועלייה.

אנטולי נחשונוב: אני רק אתמול הבנתי שהחברה למתנסים מקבלת כסף ממשרד הקליטה.

אנטולי נחשונוב: לסיום אנחנו מעוניינים לתת לך תמונה של שדרות ושל השכנים שלנו בעזה.

אנטולי נחשונוב: מרכז פל"א בשדרות

שלומית סדרס: שלום לכולם וברוכים הבאים, תרשו לי לברך את מי שהגיע אלינו היום, נכון ששדרות היא עיר שבשנה האחרונה מתרחשות בה תקריות מאד לא נעימות אבל חשוב לנו שתראו גם את העשייה במרכז פל"א שפועל כשבע שנים.

שלומית סדרס: אני רוצה לברך את חברי הכנסת קולט אביטל ומיכאל נודלמן, מר אנטולי נחשונוב מחזיק תיק הקליטה וסגן ראש עיר שדרות, תמי אהרוני וז'אנה ושאר החשובים כאן.

שלומית סדרס: אני שמחה להציג בפניכם את תכנית פל"א, תכנית ארצית שפועלת מזה כעשר שנים בחברה למתנ"סים, זו תכנית שמאמינה באנוש.

שלומית סדרס: כל הנוכחים כאן, הרכזת איגנסה, נציגת המורים פלורה והילדים הנהדרים שנמצאים כאן יכולים להעיד על העבודה והעשייה שלנו.

שלומית סדרס: אחד הדברים שחשוב לי להעביר לכם שפל"א זו לא רק עשייה לימודית חלק מהמטרות שלה הן בהחלט לימודיות וכפי שאתם יודעים הדוח שהתפרסם לפני שבועיים ימים מעיד על הצורך והטיפול הנדרש בכל ההיבטים החל מההיבט החינוכי הבסיסי וכלה בנושאים הסוציו-אקונומיים.

שלומית סדרס: הפרישה שלנו מאד רחבה היא מגיל היסודי ועד הבגרויות ואני אציג את הנתונים של שדרות כדי שתבינו ביחס לחתך הארצי איך הצלחנו לתעל את הילדים למקום אחר ולמיצוב אחר לעתיד לבוא.

שלומית סדרס: אחד העקרונות מובילים מבחינתנו הוא קודם כל שכל אחד יכול, נכון שטוענים שזו סוג של ציטטה שאומרת שהוא יכול והשאלה היא איך.

שלומית סדרס: אנחנו מיישמים את זה בזה שאנחנו שמים את הילד במרכז והכוונה למרכז האנושי כי זו דלת הכניסה דרך האהבה ותשומת הלב ומשם אפשר להשיג את הכול.

שלומית סדרס: הלמידה הופכת להיות באמצעות כל מיני דברים שבאים מהמקום שכל אחד יכול, הילד במרכז ויש לו קבוצת למידה חברתית.

שלומית סדרס: הרבה פעמים הילדים במהלך יום הלימודים הרגיל מצויים בשוליים.

שלומית סדרס: הרבה פעמים גם בגלל העובדה שהם ממוצבים לימודית באופן חלש וגם בשוליים החברתיים במהלך יום הלימודים.

שלומית סדרס: אנחנו לוקחים אותם אחרי השעות הפורמאליות וממצבים אותם באופן כזה שיש להם שייכות אישית וחברתית ולאחר מכן אנחנו גם מקדמים אותם בכל ההיבטים הלימודיים.

שלומית סדרס: הייעוד שלנו הוא להביא לשינוי חברתי באמצעות רכישת השכלה זה יעוד מהותי וזו אבן דרך שמובילה אותנו לכל אורך הדרך מפני שאם זה לא יקרה הדור הבא יהיה באותו מיקום ומיצוב ולא נשנה שום דבר עבורו.

שלומית סדרס: אני רוצה לדבר על הפן הקהילתי אתם יכולים לומר לי שיש הרבה תכניות לימודיות ובמה אנחנו שונים.

שלומית סדרס: ראשית אנחנו אבא ואמא ברמה האישית, אם יש פרויקטים שרואים את עצמם רק כמובילים לימודיים אנחנו רואים את עצמנו כמובילים גם ברמה האישית גם ברמה של ערכים גם ברמה של מורשת שמירה ועידוד אי ההתכחשות של חלק גדול מהילדים גם הבוכרים והקווקזים והאתיופים למורשת ממנה הם באו.

שלומית סדרס: זה דבר הכי בסיסי מבחינתנו וככה אנחנו רואים את זה.

שלומית סדרס: דבר נוסף, כל נושא הקהילתיות, אנחנו מכניסים את הורים את המתנ"ס את כל הפעילות שסובבת סביב העיר שבמרכז החיים החברתי שלו, גם כל נושא השכלת מבוגרים גם מתרחש כאן.

שלומית סדרס: הנושא של ההיבטים החברתיים, חלק גדול מהילדים לא יכולים ליהנות מהצגות תרבות משוררים וכל הדיאלוגים האחרים וכדי לשנות מיצוב אתה לא יכול רק לשנות את הישגי הבגרות, חייבים לפתוח לו אופק רחב יותר בחיי תרבות חברה והעשרה שהיא העשרה פנימית מסוגים שונים.

שלומית סדרס: יש כאן את מרכז הסטודנט שהוא מרכז תומך שנמצא גם בתוך פל"א, יש את מרכז הפוך על הפוך של נוער נושר, אנחנו לא אומרים שנוער נושר זה לא המנדט שלנו, אנחנו נעזרים בעובדים סוציאליים וכל אדם בעיר הזו נרתם לפל"א, אנחנו לא רואים את זה כך ואסור לנו לראות את זה אחרת, אנחנו מאמינים שהמחויבות החברתית שלנו דורשת מאתנו בעצם לעשות את זה בדרך הזו כי אין דרך אחרת.

שלומית סדרס: אתם יכולים לראות את הפרישה של הציונים בשנת 2002 ברמה הארצית זו הייתה פרישת ההצלחות ואני תכף אראה לכם את הפרישה של שדרות, וזה אמיתי נכון שריר וקיים, ההצלחה היא של 100% והילדים יכולים להריע לעצמם כי חלק גדול מהם נמצא כאן.

שלומית סדרס: תהיה ועדת היגוי, יהיו מנהלי בתי הספר ואני לא מדברת על מסלול בגרות רגיל שבו זה מינימום שלוש יחידות אנגלית ומתמטיקה, יש פה מדעי מחשב כלכלה תקשורת וטכנולוגיה.

שלומית סדרס: אני מדברת על הניגשים מכיתה י' עד יב'.

שלומית סדרס: ביב' ההישגים שלנו הם גבוהים ואתם מבינים שפל"א מתוקצב באופן שהוא לא מכסה הכול, בשדרות אנחנו עושים הרבה מעל ומעבר כי יש עיגום משאבים גם עם העיר גם עם המתנ"סים משרד הקליטה שאני חייבת להגיד שאנחנו בקשרים תכופים אתם והם נותנים הכול, ואני מדברת על זה שכל משאב שניתן לתת והוא לא סותר את החוק מבחינת יכולת להעביר אותו לכאן, מגיע לכאן, ועל זה תודות מעומק הלב לצוות היקר שמלווה אותנו וזה המקום להגיד לנציגות המשרדים תודה.

קולט אביטל: כמה ילדים עוברים דרך התכנית הזו.

שלומית סדרס: כ- 250 אני מדברת גם על חטיבות הביניים, לומדים כאן מכיתות ח' עד יב'.

קולט אביטל: כמה שעות?

שלומית סדרס: בהגדרה צריכים להיות שש שעות, אבל זה לפחות מגעי לעשר ו- 12 שעות ויש מועדון של פל"א.

קולט אביטל: מישהי מוכנה לספר לנו איך היא הגיעה למרכז הזה?

נערה א': הציעו לנו בבית הספר כמה מועדונים ואמרו לנו ללכת ולבדוק אותם כשהגעתי הנה המורה פלורה דבר ראשון שעשתה חייכה אלי והסבירה לי איך מתנהל המקום.

נערה א': אני הגעתי מאזרבייז'אן לארץ.

נערה א': התחלתי ללמוד עם פלורה והיא ממש עזרה לי הייתי בשלוש יחידות מתמטיקה ועליתי לחמש יחידות בעזרת המורים למתמטיקה כאן.

נערה א': המורים כאן הם מקסימים ואפשר לדבר אתם על הכול.

נערה א': הם עוזרים גם בנושאים אחרים, גם אישיים.

שלומית סדרס: יש כאן גם דור שגדל, כמו גילי שיציג את עצמו.

גילי: שלום, שמי גילי, תודה שבאתם לפה היום, אני הגעתי לפל"א בכיתה י' וקבלתי עזרה מעל ומעבר מכל האנשים שכאן כולל המורים שהתייחסו אלינו כשווים ולא כמו המורים בבית הספר, והיו מדברים אתנו לא רק על הלימודים אלא גם על הצד החברתי והציעו לנו פתרונות להרבה בעיות.

גילי: בעזרת פל"א סיימתי עם תעודת בגרות מלאה והיום אני עתודאי להנדסת מכונות וזו הוכחה חיה שפל"א הוא פרויקט מצליח, וכמובן שחזרתי אליו כדי לנסות ולעזור לילדים אחרים.

שלומית סדרס: חלק מהעניין בפלא זה להצמיח אזרחים במדינת ישראל אנחנו לא מצפים שאנשים רק יקבלו פה מהמדינה אנחנו לא הולכים רחוק ואומרים אחרי הצבא אלא אנחנו מדברים על היום יום.

נער: אני מתנדב פה ביום שלישי אחר צהרים ועוזר לילדים בשיעורים, אני כמו מדריך מלווה.

נער: אני בארץ מ- 92.

נערה ב': אני שלוש שנים בארץ וכשהגעתי לא ידעתי עברית והלכתי לאולפן של פלורה הכרתי את פל"א, באתי ללמוד פה והציונים שלי היום בכיתה י' הם גבוהים, ממוצע 80.

שלומית סדרס: אני רוצה לתת מקום לאנשים שעושים את המלאכה, אני מלווה את התכניות אבל זה לא אני, זה בעיקר הם.

שלומית סדרס: מי שנעדרת כאן ומובילה את הפרויקט שנים היא אסנת שנמצאת בחופשת הריון.

פלורה: בזכותה, בזכות האידיאל שעומד בפניה ובזכות הרצון שלה הפרויקט הזה ממשיך להתקיים.

פלורה: שמעתם תלמידים ורציתי שתשמעו גם אותי כמורה.

פלורה: כשהתחלתי בפל"א הייתה לי אפשרות או ללמד תיכון מקיף או פל"א, החלטתי ללמד בפל"א כי לדעתי מורה זה לא רק עבודה אלא ייעוד לכל החיים ואידיאל שחייבים להגשים.

פלורה: קבלתי מהם יותר ממה שנתתי, האהבה והקשר המיוחד בינינו חשוב לי יותר, הם דברו וכמעט ירדו לי דמעות, אני כל פעם מתרגשת לשמוע אותם.

פלורה: זה לא רק ההישגים הלימודיים זה הדימוי העצמי של אותו ילד ההרגשה שלו השייכות האכפתיות של הסביבה ממנו.

פלורה: אנחנו מנסים לתת קודם כל הרגשה של חברה ואכפתיות, מעין בית שני חם ואוזן קשבת לצרכים שלהם.

פלורה: אנחנו לא מסגרת חינוכית אבל אנחנו מסגרת שמקיפה את הילד מכל הבחינות הן מבחינה לימודית משפחה ואוזן קשבת.

פלורה: בבית הספר אין זמן למורים להתייחס לכל ילד ולצרכים שלו ופה יש את הזמן הרצון והיכולת אנחנו מוצאים שיטות עבודה לא קונבנציונאליות שאינן קיימות במסגרת בית הספר והילדים יספרו לך שאני מורה קצת לא נורמאלית כי אני מלמדת עם שירה תנועות וריקודים.

פלורה: הם מספרים לי שבמבחן הם עוצמים את העיניים ורואים אותי, אם מפקח ממשרד החינוך יראה אותי הוא יאשפז אותי מיד.

פלורה: זו למידה חווייתית, אין את הדיסטנס שקיים בבית הספר אנחנו חברים.

פלורה: כשמתעייפים אנחנו יושבים ומפטפטים על החבר על הקשיים בבית או עזרה שצריכים.

פלורה: זו מסגרת אחרת ובגלל היותה מסגרת אחרת היא עולה פי כמה ממסגרת רגילה אבל ההצלחות באות כי הם באים לכאן מתוך כיף מתוך בחירה לפעמים הם באים מבית הספר ישר לפל"א עד שמונה בערב.

שלומית סדרס: אני רוצה להבהיר לכם שזו דרך אחת, כל המורים וכל הפרויקטים היא מהחברה למתנס"ים שהיא חברת בת של משרד החינוך המחלקה להתחנכות ולמידה, צריכים להבין שיש בנו גם המון פורמאליות אנחנו מאד מרושתים על תכנים והצלחות בבגרויות וזו עבודה מאד קשה.

שלומית סדרס: המורים עוברים פה השתלמויות אינטנסיביות מסודרות ומובנות, נכתבות תכניות שאני אשמח בהזדמנות להעביר כדי שתתרשמו ושהם פשוט אחרות לגמרי, הם באות מהמקום של החיבור לילדים.

שלומית סדרס: פרופסור משה כספי, אחד המובילים בארץ מדבר על נושא האמ"ת, האל"ף זה האישי, המ"ם זה המיומנות והת"ו זה התובנה.

שלומית סדרס: הלמידה באה מהמקום של התובנה האישית של הילד מהמקום הזה אנחנו תמיד מאמינים.

שלומית סדרס: הילד הוא לא לוח חלק, הגישה של החינוך הביקורתי זה חלק מהדברים.

שלומית סדרס: אנחנו מעצימים את הילדים, הילדים כאן לא צריכים להסכים לשום גורל, שאם הם נולדו למצב סוציו- אקונומי מסוים הם לא ישנו את המיצוב שלהם.

שלומית סדרס: אנחנו מעצימים אותם גם ברמה האישית נעשות פה המון שיחות יש המון תמיכה סביב הדימוי העצמי פעילויות וסדנאות חברתיות שחלק גדול נדמה שהוא עטוף בקטע של רוך אבל יש שם דברים מאד ממוקדים על מנת להצמיח אותם.

שלומית סדרס: זה לא קורה בתהליך של יום אחד, חינוך זה דבר שדורש השקעה, דורש מאמץ אדיר.

תמי אהרוני: התחלתי את פל"א כפיילוט לפני כשבע שנים ב- 97 בארבעה יישובים בארץ, עם 50 ילדים, הגענו מבחינת משרד הקליטה למימון של 215 ילדים ואם היה יותר תקציב היינו מעבירים פה הרבה יותר ילדים.

תמי אהרוני: אני רואה את זה כאוצר.

קולט אביטל: ישנן המלצות להרחיב את הפרויקט?

שלומית סדרס: החברה עצמה נערכה בפני ועדת דוברת על האופציה של הכיסוי כי החברה עצמה מתעסקת מהגיל הרך עד הבגרויות, אז זה בהחלט נעשה אבל אין ספק שהמצב בשטח לאשורו הוא כל כך מורכב במתנ"ס עצמו יש את היכולת לתת חוגים וזה המצב הנורמטיבי ואני לא מדברת על השנה האחרונה, הילדים מקבלים כאן המון תוספות כל מיני מופעים והצגות שהם נכנסים אליהם חינם, זה אקסטרה.

פלורה: רצינו שיהיה מגע אישי של הילדים למשוררים לא רק במסגרת למידה, הגיע המשורר יצחק חופי, שהוא במקרה אח שלי, הוא זומן לכאן לתת הרצאה ולשמש מודל חי כי גם הוא התחיל מאפס ועשה הכול בזכות עצמו אחרי הצבא.

פלורה: הוא מסיים עכשיו את הדוקטורט שלו בלשון ומתמטיקה וכתב שלושה ספרים.

פלורה: הוא הביא יחד אתו אמן והיה ערב משגע שהילדים מאד נהנו.

קולט אביטל: מה בנוגע לקשר עם ההורים?

איגנסה: יש לנו קשר מתמיד עם ההורים, אני עושה ביקורי בית קבועים לתלמידים שמגיעים ואני מנסה לגייס כמה שיותר תלמידים מהקהילה עצמה, אלה שלא משולבים בפרויקט, דרך ביקורי בית אני מנסה לשכנע את הורים למה פל"א הוא המקום שטוב לתלמידים האלה ולא פרויקט אחר מה אנחנו נותנים מעבר להישגים בלימודים, מה שעות הפעילות, למה הם יגיעו בסופו של דבר האם זה יצליח או לא, כל זה נעשה דרך ביקורי הבית.

איגנסה: היה לנו פרויקט בחינוך שהעבירה אותו פסיכולוגית שהסבירה על מערכת החינוך בישראל לעומת מערכת החינוך בברית המועצות.

איגנסה: בכל הפרויקט הזה ההורים התחילו להשתלב בפל"א להתנדב יותר, בשבועות היה ברחבת העירייה פסטיבל מאכלי עדות, ההורים הכינו אוכל וזכינו במקום הראשון.

שלומית סדרס: חלק מהתהליך החינוכי זה גם להוביל את ההורים לשינוי בעצמם.

שלומית סדרס: אנחנו טוענים שהילדים הם הסוכן לשינוי גם להורים.

קולט אביטל: האם ההורים רואים בזה הפחתת האוטוריטה שלהם?

שלומית סדרס: לא, כי אנחנו עושים את זה דרך הקודים התרבותיים שלהם, מאד חשוב לנו לשמור על הצביון התרבותי, אנחנו יוצרים העצמה על ידי כל מיני אירועים אוטנטיים, כמו למשל "מבצע משה" עם השרה ציפי לבני ברמלה.

שלומית סדרס: הילדים לא הכירו מה היה במבצע משה הם לא היו מודעים לזה שכל כך הרב מתו בדרך, הם נחשפו לכל האינפורמציה, חזרו להורים יצרו סיפורים כשמתוך זה הם כתבו ויצרו פסל סביבתי מדהים שנציג אותו באחת מוועדות היגוי.

שלומית סדרס: זה חלק מתהליך שמרחיב מעגלים שנושקים אחד לשני מכיל אחד את השני, ופה שום דבר לא יכול להיות אחרת יש פה חום אנושי אדיר שאני חייבת לציין אותו.

שלומית סדרס: אני חיפאית שגרה במצפה רמון יש עוד תכניות שאני מנהלת בתחום המצוינות אבל זה הפייבוריט שלי.

שלומית סדרס: אני מבקשת לתת זכות דיבור לאפרים שהוא בן יסוד בפל"א.

קולט אביטל: יש גם אתיופים בפרויקט?

שלומית סדרס: יש אבל לא פה, פה יש בעיקר קווקזים ובוכרים.

שלומית סדרס: לילדי אתיופיה יש את פרויקט אופ"ק שזה לא בדיוק דומה ואני אגיד לך למה לא אחר כך.

אפרים: פל"א זה הבית שלי, סיימתי פל"א והיום אני מורה, כשהתחלתי הייתי עולה חדש גם עכשיו העברית שלי לא טובה אבל אני לא מתבייש בה ומדבר.

אפרים: סיימתי בגרות במוצע 85 ואני מסיים היום הנדסאי תוכנה ועובד בפל"א.

נערה: אני רוצה להקריא שיר שכתב ילד מפל"א: כל רגע בו אנו חיים הוא רגע חדש כל רגע שאנו חיים, אין שני לו ביקום ולא יהיה לו לעולם ומה נותנים אנו לילדנו בבית הספר מלמדים אנו אותם כי שתיים ועוד שתיים הם ארבע וכי פריז היא בירתה של צרפת מתי נלמד אותם גם מה שהינם עלינו לומר לכל אחד מהם, יודע אתה מה שהינך.

נערה: הינך פלא, וכאשר תגדל תוכל לפגוש באדם אחד שכמותך הוא פלא גם הוא יחיד ומיוחד גם הוא פלא עליכם להוקיר זה את זה, עליכם לעבוד כולנו חייבים לעבוד כדי להפוך את עולמנו זה שיהיה ראוי לילידיו.

נערה: הינך יחיד ומיוחד, הינך פלא.

נערה: בכל העולם כולו אין עוד ילד אחד כמותך, הינך פלא יחיד ומיוחד.

רינתה אשלומוב: צהרים טובים, אנחנו נמצאים במקום שהוא מרכז הישגים לסטודנטים וחיילים משוחררים ומרכז לתכנית סחב"ק, שהצגתי אותה בישיבה בעירייה.

רינתה אשלומוב: זו שנה שלישית של הפעלת התכנית אנחנו קבוצה של 80 חברים כשכל אחד מגיע ומשולב בלמעלה מעשר תכניות של פרויקטים קהילתיים וחונכות לילדים בסכנת נשירה מבתי ספר.

רינתה אשלומוב: יש גם תכניות של הכנה לצה"ל עם בני נוער שמעבירים סטודנטים עולים מקווקז שהצטיינו בצבא ורוצים לחנוך דור צעיר.

רינתה אשלומוב: אנחנו לא באים מהמקום של לשכת גיוס אלא להכיר את העולם החדש לילדים עם הניסיון האישי.

רינתה אשלומוב: אתמול חגגתי עשר שנים בארץ, ישבתי עם אמא שלי והיא אומרת ראית עשר שנים, זה כבר חלק מהחיים, ואם נסתכל אחורה נגיד, "כאן לא נולדתי אבל כאן נולדו לי ילדי".

רינתה אשלומוב: אני מאה אחוז מרגישה את עצמי בת העדה הקווקזית ומאה אחוז אני מרגישה את עצמי ישראלית.

רינתה אשלומוב: אני נשאלת לפעמים באיזה חברה אני נמצאת ואני אומרת שיש לי חברים מאה אחוז ישראלים ומאה אחוז קווקזים.

רינתה אשלומוב: חשוב לזכור את העבר כי אז לא נוכל לשנות את העתיד ותכנית סחב"ק היא דוגמא איך הקהילה יכולה לקחת אחריות על הגורל שלה, איך הסטודנטים יוזמים אחרי שהם רואים מה חסר, מה קיים, איפה אפשר לשלב יותר.

רינתה אשלומוב: כל סטודנט כזה הוא סוכן שינוי, כמו מגשר, אבל פה המגשר הוא בן אדם צעיר ומשכיל.

רינתה אשלומוב: כל סטודנט כזה גורם לשינוי חברתי בבית שלו תחשבו מה זה נותן להורים שהבן שלהם רוכש השכלה גבוהה ומחר יהיה במקומות שהוא יוכל להשפיע בהם ולקבל החלטות.

רינתה אשלומוב: בשנה השנייה של הפעלת התכנית אנחנו יכולים לראות בשדרות שכמעט בכל תכנית שפועלת ונותנת שירותים חברתיים לקהילה נמצאים אלה שהיו סטודנטים מתנדבים והיום הם בעלי תפקידים.

רינתה אשלומוב: למשל במרכז הפוך על הפוך שהוא מרכז לייעוץ והכוונה ונוער בסיכון עובד סטודנט שהוא פעיל בסחב"ק על רקע ההצלחה שלו בהתנדבות בחונכות והדרכה לנוער, היום הוא בעל תפקיד.

רינתה אשלומוב: גם במועדון הנוער בן גוריון יש רכזים מקצועיים, אנחנו כמו מפעל לחברה צעירים משכילים שיכולים לבוא מהמקום של מקצוענות.

רינתה אשלומוב: בהתאם לשאלה ששאלת, עד כמה ידוע לבעלי התפקידים פה מה קורה בחינוך, עד כמה ידוע לנו כאנשי קהילה בכל אגף כזה ובכל מקום מה קורה עם האוכלוסייה של העולים.

רינתה אשלומוב: אנחנו סטודנטים ופעילים שדרך אגב שתי הקבוצות עברו קורס מנהיגות בעזרת מרכז הקליטה, קבלנו בית ספר לפעילים ולמדנו איך אפשר לקחת את הרצון שלנו ולהפוך אות ליכולת.

רינתה אשלומוב: כמו שבעל תפקיד צריך לדעת מה קורה עם העולים ועד כמה הדברים מתפקדים צריך גם שכל עולה ידע מה מגיע לו איפה הוא יכול ליהנות ואיפה הוא יכול להתחזק ולתרום.

רינתה אשלומוב: אנחנו מקימים בדיוק ימים האלה מרכז דורות, שמדור לדור יוכלו אנשי הקהילה, עולים ותיקים וחדשים, אנחנו לא רוצים ליצור גטו של עולים, לקבל חיזוק פנימי כדי שאחר כך יוכלו לצאת ולהשתלב בחברה רב תרבותית.

רינתה אשלומוב: מקימים במרחק של כמה מטרים מכאן מרכז שבו רוצים לרכז גם את המידע לעולים מידע לאנשי המקצוע ושיהיה בית לעולה.

רינתה אשלומוב: כמו שעד עכשיו אנחנו בשיתוף עם משרד הקליטה הסוכנות, ועוד, כמו שאמרתי לפני יום בכנס כשאנחנו מארגנים אירוע חברתי, אין מספיק מקום לרשום את כל השותפים.

שלומית סדרס: בשנים האחרונות ישנה תפנית מאד משמעותית שבאה לידי ביטוי ברמת לקיחת האחריות על החיים שלהם ואין ספק שאנחנו יודעים שההשכלה היא הכלי הכי בסיסי והאלמנטארי ליצור את השינוע של הרכבת כי הם חוזרים מהאוניברסיטאות לקהילה ועושים כל הזמן את המעברים האלה מתוך אני מאמין.

שלומית סדרס: אני חושבת ששדרות היא אחד מודלים המוצלחים ביותר לזה.

שלומית סדרס: אני חייבת להגיד שיש פה צוות של מחוז דרום שהוא כל כך מסור ואכפתי וזה אמיתי.

שלומית סדרס: זה המקום לסגור מעגל ולהודות לכם על כל העשייה.

רינתה אשלומוב: אני רוצה להגיש לך, חברת הכנסת קולט, את החוברת הזו שמתעדת את עשר השנים האחרונות שבהם אני עצמי רכשתי השכלה גבוהה, ונהייתי אמא, ויש פה גם אתה רשימה הארוכה של השותפים ואת כל העשייה שלנו.

קולט אביטל: אני רוצה להודות לכם כי באנו לשמוע לספוג ולהיתרם ואני מוכרחה להגיד שבשבילי זו הפתעה גמורה, תמיד ראיתי את השמות של התכניות, ואנחנו מתייחסים אליהם קצת בסקפטיות כשמה שאני רואה כאן זו הוכחה הכי טובה על הפוטנציאל האנושי, איך אנשים יודעים לנצל אותו ולהפוך אותו למשפחה.

קולט אביטל: אני רוצה להודות לכל הצוות ולאחל לכל אחד ואחת הרבה הצלחה ואני מקווה שיהיה ניתן לעשות כמה שיותר הכפלות לזה.

קולט אביטל: אני רוצה להגיד דבר אחד ככלי, אני בכנסת חמש שנים והחוק הראשון שהצלחתי לחוקק זה חוק של שיתוף סטודנטים במסגרות לימודיות על ידי לקיחה של סטודנט מהקהילה, להשיג עבורו את המלגה תמורת מעורבות בקהילה.