ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 16, פרוטוקול מספר 205, 2005-02-08 12:00

קולט אביטל: שלום, אני פותחת את ישיבת הוועדה, בנושא שהוא כאוב.

קולט אביטל: בחודשים האחרונים ערכנו מספר דיונים עם ראשי הערים, שבצורה זו או אחרת התבטאו בעיתונות שקשה להם לקלוט אתיופים.

קולט אביטל: היה לנו דיון עם ראש העיר קריית מלאכי, שנמצא איתנו כאן, והתמונה שהצטיירה בפנינו, היא לא של אנשים שנוהגים כך מטעמי גזענות.

קולט אביטל: הם לא דוחים עולים מאתיופיה משום שיש להם משהו נגד האתיופים או נגד צבע עורם.

קולט אביטל: התמונה שנתגלתה לנגד עיננו, היא תמונה של מצוקה אמיתית של ערים שנמצאות בבעיות.

קולט אביטל: לפעמים מדובר בערים חלשות, שאחוז העולים בהן עולה על 50% מסך התושבים, ולמצוקות אין מענה.

קולט אביטל: קשה מאוד להמציא מקומות עבודה במצב הקיים במשק היום.

קולט אביטל: גם תקציבי רווחה כמעט כבר לא קיימים כלל.

קולט אביטל: בעבר היה מצב שבו בהרבה ערים היו אנשים מיוחדים בתוך העיריות, שעסקו בקליטת עלייה.

קולט אביטל: היום התקנים האלה התחסלו כמעט בכל מקום, ולפעמים גם המשרות של עובדי הרווחה שקיבלו על עצמם את התפקיד, אינן מאוישות, ואם הן מאוישות אין להם באיזה תקציבים להיעזר.

קולט אביטל: אנחנו רוצים לדון בנושא הזה מהצד הענייני של ערים שנמצאות במצוקה.

קולט אביטל: יש גם ערים יותר חזקות, כמו חיפה.

קולט אביטל: קשה לי להבין מדוע עיר כמו חיפה אומרת, שהיא לא רוצה לקלוט עולים מאתיופיה.

קולט אביטל: אני הייתי רוצה לעשות הבחנה בין ערים חלשות שקשה להן לקלוט עלייה ללא עזרה מהממשלה, לבין ערים שיכולות לעשות את זה ולא עושות זאת מטעמים שלהן.

קולט אביטל: אני רוצה לומר, ששוקי פורר היה בדרך הנה ורצה להשתתף בישיבה, אבל הוא חולה.

קולט אביטל: בהזדמנות זו, אני רוצה לומר שהוועדה הזו זוכה להרבה מאוד שיתוף פעולה מהמרכז לשלטון מקומי שאיתו אנחנו עובדים בצורה מאוד צמודה ויפה, בדרך כלל תוך שיתוף פעולה מלא.

קולט אביטל: אני רוצה להודות במיוחד לנציג של השלטון המקומי שנמצא איתנו כאן עכשיו, פיני קבלו.

קולט אביטל: אני מציעה שנתחיל לשמוע את ראשי הערים שלהן יש בעיות קליטה.

מוטי מלכא: קריית מלאכי קלטה ב-10 השנים האחרונות כמעט 48% מהתושבים שלה היום, חלקם מאתיופיה וחלק ממזרח אירופה, בעיקר מבוכרה.

מוטי מלכא: עם כל הרצון הטוב של העיר ושיתוף הפעולה עם משרד הרווחה, משרד הקליטה ומשרדים אחרים, שמסייעים ועושים את המרב, אין פתרון טוב לעולים.

מוטי מלכא: העולים נמצאים במצב מאוד קשה.

מוטי מלכא: השבוע, בעקבות הגשמים החזקים, התעסקי בבעיית הבתים של האתיופים.

מוטי מלכא: הבתים שהם קיבלו מעמידר, הם במצב רעוע.

מוטי מלכא: הגשם בחוץ הוא קצת יותר ממה שנכנס לבית.

מוטי מלכא: זה מצב זוועתי.

מוטי מלכא: המצב של התנאים הבסיסיים של התושבים העולים, בכי רע.

מוטי מלכא: בדיון הקודם הזכרתי שיש בתים שאין בהם אסלות, אין בהם כיורים, אין בהם מקררים, אין תנורי חימום וכו'.

מוטי מלכא: אני רוצה להודות לקרן ידידות שנתנה לי 370,000 שקלים כדי לקנות מכונות כביסה, מקררים ותנורי חימום לבתים האלה.

מוטי מלכא: בלעדי זה, אני לא יודע איך היינו עוברים את החורף הזה.

מוטי מלכא: הגופים הוולונטריים האלה יכולים להיות תוספת, אבל לא במקום הסיוע הממשלתי.

מוטי מלכא: אי אפשר לבוא היום ולבקש מראש העיר לדאוג לתרומות במקום להתעסק עם פיתוחה של העיר.

מוטי מלכא: המצב הזה גורם גם לקשיים ענקיים במערכת החינוך שלנו.

מוטי מלכא: פעם קודמת אמרתי, שיש לי כיתות של 33 תלמידים, כאשר 32 מהם אתיופים ואחד בוכרי.

מוטי מלכא: המצב הוא קשה ובלתי נסבל.

מוטי מלכא: בנוסף, קשה מאוד לשלב את האוכלוסייה הבוגרת הזו במעגל העבודה.

מוטי מלכא: מצד אחד אין מקומות אבטלה ורמת האבטלה בעיר שלנו עומדת על 18%, אחד מהמקומות בהם אחוז האבטלה הוא מהגבוה בארץ, ומצד שני אי אפשר להכניס אותם לעבודה ספציפית.

מוטי מלכא: אני חשבתי שתוכנית ויסקונסין תיכנס לעיר שלנו, אבל דילגו עלינו גם בנושא הזה.

מוטי מלכא: ההשקעה של ממשל היום לטובת העדה האתיופית, היא השקעה מזערית.

מוטי מלכא: זה בלתי נסבל ואסור שזה יהיה.

מוטי מלכא: זה יגרום למצב שבעוד 10 שנים אנחנו נראה מצב דומה לזה שהיה בשנות ה-50.

מוטי מלכא: המדינה שלנו לא לומדת מהעבר וממשיכה לעשות טעויות.

קולט אביטל: מה היית רוצה לראות שכרגע לא מתקיים בעיר שלך?

קולט אביטל: מה חסר לך כדי שהקליטה הזו תתקיים על ידך?

מוטי מלכא: התחום של החינוך הוא הכי חשוב.

מוטי מלכא: אני רואה בזה ערך עליון, כדי שלא יהיה לנו דור שני כזה.

מוטי מלכא: יש לנו חסכים גדולים מאוד בשעות עולים ובאולפנים לעולים.

מוטי מלכא: אחוז ההתאבדויות אצלי בחצי שנה האחרונה בקרב בני הנוער בעדה האתיופית, הוא גבוהה מאוד.

מוטי מלכא: הגדלת שעות לימוד והקמת אולפן לעולים בתוך בתי הספר, אלה דברים חשובים מאוד.

מוטי מלכא: כאשר מגיע אלי עולה בן 15 שלא יודע לקרוא או לכתוב, אני לא יכול לעשות איתו כלום.

מוטי מלכא: זה ילד שפספסנו אותו.

מוטי מלכא: צריך להפסיק לאלתר את כל הנושא של הכפייה הדתית בקרב העולים.

מוטי מלכא: עושים להם גיור ומכריחים אותם להגיע לבתי הספר הדתיים.

מוטי מלכא: כאשר בא הורה ומבקש להכניס את הילד שלו לבית ספר דתי, אין לי שום זכות למנוע ממנו את זה.

מוטי מלכא: זה הדבר שגורם למצב שהזכרתי קודם, בו יש 33 עולים חדשים.

מוטי מלכא: בתחום של התעסוקה, צריך לעזור גם כן.

מוטי מלכא: כרגע, לי אין מקומות עבודה עבורם בעיר.

מוטי מלכא: אנחנו עובדים על זה, אבל זה יהיה מוכן רק בעוד שנתיים.

מוטי מלכא: עד אז צריך לתת להם פתרונות באופן מיידי.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: ראש העיר עפולה, האם תרצה להוסיף?

קולט אביטל: ראינו גם אותך בכותרות.

יצחק מירון: מתוך 42,000 התושבים יש בעפולה קצת פחות מ-4,000 עולים מאתיופיה, שזה קרוב ל-10%.

יצחק מירון: אני קצת יותר אופטימי מהתמונה שצוירה פה בנוגע לקליטת העולים.

יצחק מירון: זה בזכות הרבה מאוד השקעה ומאמצים שנעשים בעירייה, הן על ידי העירייה והן על ידי משרד הקליטה וגורמים נוספים.

יצחק מירון: ראוי לציין, כי יש לנו מדור לטיפול בעולי אתיופיה, במסגרת מחלקת הקליטה.

יצחק מירון: בנוסף, פועל מוקד של משרד הקליטה, לטיפול בעולים עצמם, והוא יוזם פרוייקטים בתחום הזה של הקליטה, ודואג לאיגום משאבים של כלל הגורמים שפועלים במערכת.

יצחק מירון: בעפולה גם פועל פרוייקט PACT.

יצחק מירון: אנחנו מקווים שגם הפרוייקט הלאומי לטיפול בעולי אתיופיה, שהוא כבר מזמן לא מתוקצב ב-650,000,000, ייכנס לתוקף.

קולט אביטל: זה בגדר הפנטזיה.

יצחק מירון: עדיין זה לא אומר שאין צרכים נוספים.

יצחק מירון: אני ריכזתי מספר נושאים, שמתמקדים בשני תחומים, תעסוקה וחינוך.

יצחק מירון: תעסוקה לדאוג להיום וחינוך לדאוג למחר.

יצחק מירון: אין שום ספק שכאשר אנחנו מדברים על עלייה, כאשר בעפולה קרוב לשליש מן התושבים הם עולים חדשים, אין להשוות בין קליטה של עולים מחבר העמים לקליטת עולים מאתיופיה בכל הקשור לתעסוקה.

יצחק מירון: זה נושא שצריך לתת עליו את הדעת.

יצחק מירון: באופן קונקרטי נעשים דברים, אבל אל מספיק.

יצחק מירון: לדעתנו, צריך למצוא פתרונות עוד יותר יצירתיים ממה שנעשה עד עכשיו, על מנת לדאוג לשילוב.

יצחק מירון: יחסית, יש אחוז גדול של עולים שאינם נמצאים בשוק העבודה, וגם אלה שכן משולבים, נמצאים בלבל התחתון ביותר לש התעסוקה, דבר אשר מגדיר את מעמדם החברתי ואת מצב משפחתם.

יצחק מירון: בנושא של החינוך, מושקעים הרבה מאוד כספים.

יצחק מירון: בתי ספר שבהם יש מספר משמעותי של ילדי עולים, מקבלים תקציבים נוספים המיועדים לעולים עצמם.

יצחק מירון: עדיין, אנחנו חושבים שצריכים למצוא דרכים על מנת לגשר על הפער שנוצר בעקבות חוסר תמיכת הבית, שקיימת בקרב האוכלוסייה הותיקה.

יצחק מירון: אני מתכוון לפעילויות בשעות אחר הצוהריים, בעיקר בחינוך הלא פורמלי, בהשלמות וחיזוקים שצריך לתת למערכת, ואני לא הייתי רוצה לפרט על כך פה.

יצחק מירון: יש עדיין בעיות בנושא של דיון בעיר עפולה, אך לא בצורה אקוטית ובלתי נסבלת.

צבי צילקר: באשדוד יש כ-1,500 בתי אב, כ-10,000 נפש.

צבי צילקר: הגישה הלאומית החברתית היא לא נכונה.

צבי צילקר: אנחנו היינו צריכים לפזר את העולים החדשים.

צבי צילקר: אין שום סיבה שהם לא יגורו במקומות אחרים, אני לא אומר רעננה וכפר סבא, אבל תל אביב בהחלט.

ג'ורג' דובין: למה לא ברעננה?

ג'ורג' דובין: מה הבעיה ברעננה?

צבי צילקר: אין קליטה.

ג'ורג' דובין: יש מרכז קליטה.

צבי צילקר: בעיירות פיתוח או בערים נטולות מענק, כמו אשדוד, זה לא נכון.

צבי צילקר: אנחנו הותקפנו פעמיים.

צבי צילקר: הותקפנו בעיתונות לגבי יחסנו לעולים מאתיופיה.

קולט אביטל: אבל היו בעיות במערכת החינוך.

צבי צילקר: טענו שכאילו אנחנו לא מוכנים לקלוט בתנאים מסוימים.

צבי צילקר: אז ברק היה ראש ממשלה, והגשנו תוכנית בהיקף של 36,000,000 מיליון, שכוללת את מעונות היום, כי העולים לא יכולים לשלם גם את אותם 10%.

צבי צילקר: הם לא עומדים במשימות המינימום, וצריך לעזור להם.

צבי צילקר: אז הוכחנו שילדים של קבוצה גדולה מאוד שהגיעה אלינו מחצרות יסף, לא ידעו לדבר עברית אחרי שנתיים שהיו בארץ.

צבי צילקר: הם הגיעו בלי נעליים ובלי ילקוט בית ספר.

צבי צילקר: אנחנו הסברנו שאנחנו לא מחסן לאחסון עולים, אלא עיר שרוצה לקלוט עולים ועושה הכל למענם.

צבי צילקר: המקרה השני עליו דובר בעיתונות, נגע לבתי ספר.

צבי צילקר: צריך לאפשר לנו לפזר את העולים בין בתי ספר כלליים ודתיים.

צבי צילקר: צריך לעזור להם לשמור על כללי הדת, אבל הפתרון של בית ספר דתי בלבד, הוא לא הפתרון הנכון.

צבי צילקר: התלמידים שלומדים בבתי ספר דתיים, הם גם ברמת טיפוח גבוהה מאוד.

צבי צילקר: ישנה היום עלייה מצרפת, דרום אמריקה וברית המועצות, ואני מקווה שהעלייה תימשך.

צבי צילקר: שמענו על הפרוייקט הלאומי והקואליציה החינוכית, ובאשדוד אנו רוצים את חלקנו.

צבי צילקר: אם יש מספר עולי אתיופיה באשדוד, היינו רוצים שיגיע אלינו בהתאם.

צבי צילקר: אם אנחנו 10%, שיגיעו אלינו 10%.

צבי צילקר: לטובת ערים אחרות, אני מוותר על 2%.

צבי צילקר: לא ייתכן שאנחנו נהיה מחוץ למערכת.

צבי צילקר: נקודה נוספת, זו הלשון העברית.

צבי צילקר: יש לנו יחסים טובים עם כל היושבים כאן, עם הסוכנות ועם משרד הקליטה.

צבי צילקר: אין לי שום טענה.

צבי צילקר: השיטה בארץ היא ללמד את העולים עברית בקורס אחד, שלאחריו אומרים להם שלום.

צבי צילקר: אני חושב שהשיטה צריכה להשתנות.

צבי צילקר: צריכים להיות 1,000 או 2,000 מילים שאותם יהיו העולים חייבים לדעת לפני שהם עוזבים את האולפן.

צבי צילקר: המשימה שלנו היא ללמד אותם עברית ולא להחזיק אותם 6-8 חודשים.

צבי צילקר: אם הוא ילמד מהר יותר, מצדי שאחרי 4 חודשים הוא יצא לחופשי ויעשה את מה שהוא רוצה.

צבי צילקר: אם אנחנו לא נקיים מחזור שני ושלישי עד שילמדו עברית, עולי אתיופיה יתקשו מאוד בלימוד השפה.

צבי צילקר: באשדוד ההצלחה עם עולי אתיופיה היא ראויה לבחינה ותשות לב.

צבי צילקר: עם זאת, התקציבים שעומדים לרשותנו אינם מספיקים.

צבי צילקר: אני לא רוצה להגיד שלא מתייחסים אלינו ושאנחנו לא מקבלים.

צבי צילקר: מספיק שהזכרתי את פרוייקט PACT.

קולט אביטל: אתם לא מקבלים.

צבי צילקר: הם לא קיימים באשדוד.

צבי צילקר: כל הדברים האלה לא קיימים באשדוד, ולא ברור לי מדוע.

צבי צילקר: עולה שמגיע לאשדוד צריך לקבל כמו עולה שמגיע לטבריה או לרעננה.

צבי צילקר: מאחר ואנחנו מדברים על הרגלי עבודה, אני חושב שעבודה יזומה לעובדי אתיופיה היא לא פסולה.

צבי צילקר: יש מה לעשות בהרבה מאוד תחומים.

צבי צילקר: הם יצאו לעבודה בבוקר ויחזרו בצוהריים, ויקבלו על כך תשלום.

צבי צילקר: תהיה גאווה למשפחה.

צבי צילקר: הילדים יידעו שהאבא עובד, וזה גם יעזור מאוד להכנסה המשפחתית.

צבי צילקר: הממשלה לא מסייעת לנו בכלל ביצירת מקומות עבודה.

צבי צילקר: יש לנו שורה של הקלות הקיימות בחוק, שאנחנו נותנים לכל מני מפעלים שמגיעים אלינו.

צבי צילקר: אנחנו משתדלים לשבץ בתוכם עולים, אבל היקף העלייה הוא כל כך גדול עד שאנחנו לא עומדים בקצב.

צבי צילקר: לכן, עבודה יזומה יכולה לפתור חלק גדול מאוד מהבעיה.

צבי צילקר: בדרך כלל עבודה יזומה היא בתיעוד או בארכיאולוגיה, אבל אני מדבר על עבודה יזומה גם בתחומים אחרים, כמו גינון.

צבי צילקר: יכולות להיות עבודות שיש עמם תועלת ל-100 השנים הבאות.

צבי צילקר: אנחנו היחידים שבנינו בית כנסת מכספי העירייה בלבד, זה היה עוד בתקופתו של יצחק שמיר.

צבי צילקר: הם קיבלו מאיתנו מבנה נוסף לבית כנסת ומספר מקלטים לפעילות.

צבי צילקר: תרומת המדינה לבניית מבנים, היא 10 בלי האחד, היא אפס.

צבי צילקר: הם זקוקים למרכז להלוויות ולשמחות.

צבי צילקר: באירועים האלה כל עולי אתיופיה באים, ולי אין מקום בו אני יוכל לקלוט את כולם.

צבי צילקר: אני מבקש לעזור לנו להקים מרכז קהילתי גדול שיתאים לכינוס אחד גדול במקרה של שמחה או במקרה שלח צער.

צבי צילקר: בנוסף, אני מבקש שיעזרו לנו להקים בית כנסת אחד.

צבי צילקר: ראוי ש-10,000 נפש יזכו לבית כנסת מכספי הממשלה.

יצחק בוכובזה: יש לכם ברודט לבית כנסת אחד לא קטן.

צבי צילקר: ברודט ניתן לפי מספר היחידות שנבנות ברובעים השונים.

צבי צילקר: השיטה שלפיה הביאו עולי אתיופיה לאשדוד, היא בדרך של קניית דירות יד שנייה.

צבי צילקר: מבדיקות שנעשו, נתגלה כי המתווכים הונו אותם בצורה מחפירה מאוד.

צבי צילקר: הם קנו דירות במחיר מסוים, כאשר התשלום היה רק 70%-80%.

צבי צילקר: חבל שלא יד לאומית עשתה זאת, עמו עמידר או עמיגור, כך שחלק מהכסף היה יכול לשמש להם לריהוט ולציוד.

קולט אביטל: הסיפור של הונאת עולים בכל הנוגע לעולים, חוזר בכל מקום.

צבי צילקר: אני חושב שאת הנושא הזה צריך לתת בידיים של חלמיש, עמידר או עמיגור, פקידות יותר ממוסדת ויותר מבוקרת.

צבי צילקר: התוכנית שהוגשה למר ברק, עדיין בידכם.

צבי צילקר: לצערי, מאומה לא יצא מאותה תוכנית.

קולט אביטל: נחכה שהוא יחזור.

כרמי גילון: מאז הישיבה הקודמת שהתקיימה בוועדה, אנחנו פועלים על פי אותו נייר שהנחתי באותה ישיבה, ויש התקדמות.

כרמי גילון: הקמנו ועדות שונות.

קולט אביטל: האם יש כוונה לרכוש עוד מרכזי קליטה במבשרת, כיוון שעומדים להגיע עוד עולים חדשים?

כרמי גילון: אני רוצה להקדים ולומר כי אצלי יש מרכז קליטה ולא תושבים שמפוזרים בתוך היישוב.

כרמי גילון: מאז אנחנו הקמנו צוותי העבודה בתחום הרווחה, החינוך הלא פורמלי, שיטור קהילתי שמתבצע יותר על ידי מדריכי נוער מאשר על יד המשטרה.

כרמי גילון: ראשי הצוותים הם עובדי המועצה, בהתאם לתחומי עבודתם.

כרמי גילון: הפעילות העיקרית נעשית עם עובדי מרכז הקליטה עצמם.

כרמי גילון: בדיוני היסוד, אנשי משרד הקליטה ואנשי הסוכנות נטלו גם כן חלק.

כרמי גילון: בסך הכל יש התקדמות.

כרמי גילון: ההתקדמות העיקרית היא בצמצום החיכוך השלילי שהיה בין ילדים ממרכז הקליטה לילדים האחרים בסביבה.

קולט אביטל: איך התגברתם על זה?

כרמי גילון: אנחנו קראנו לזה שיטור קהילתי.

כרמי גילון: היו תלונות מאוד קשות של אנשי תנועת הצופים שנמצאים במבנה סמוך.

כרמי גילון: בעזרת עבודה משותפת של תנועת הצופים , מדריכי מרכז הקליטה, מערכת החינוך הלא פורמלית שלנו, הגיעו למסקנה שמדריכי נוער, שנמצאים במרכז הקליטה, הם אלה שיבצעו את השיטור.

כרמי גילון: השינוי הוא עצום.

כרמי גילון: מספר התלונות ירד לאפס בקרב שני הצדדים.

כרמי גילון: נעשו גם כמה שינויים בתחום הפיזי, אבל זה עדיין לא מספיק.

כרמי גילון: בעיקר עכשיו כרש הממשלה מדברת על צפי קליטה אינטנסיבי יותר, יש הרבה מה להשקיע בתחום הפיזי.

כרמי גילון: מה אנחנו התחייבנו לבצע בתחום הניקיון, עשינו.

כרמי גילון: הדברים נעשים בעודה משותפת עם הקבלן המפעיל את מרכז הקליטה.

כרמי גילון: הוועדה המיוחדת ביותר, היא הוועדה של החינוך הלא פורמלי.

כרמי גילון: מאחר ומבשרת ציון נמצאת בתוכנית הבראה עמוקה מאוד והיא במצב כלכלי קשה, עיקר הפעילות הלא פורמלית במבשרת מתבצעת על ידי מתנדבים.

כרמי גילון: כך פעילות המוזיקון שלנו, חוגי אומנות וכו'.

כרמי גילון: המימון של הפעילויות האלה מגיע מתרומות עצמאיות, כאשר אנחנו מקיימים סבסוד צולב.

כרמי גילון: החזקים מסבסדים את החלשים.

כרמי גילון: תושבי מרכז הקליטה משתלבים בפעילות הזו גם כן.

כרמי גילון: בסך הכל, יש דינמיקה חיובית.

כרמי גילון: בעיות היסוד, הן כפי שאמרו מעמיתי שיושבים פה.

כרמי גילון: מדינת ישראל צריכה להשקיע הרבה בקליטת העלייה.

כרמי גילון: עומס גדול נופל על הרשויות המקומיות.

כרמי גילון: בעבר היה מענק קליטה, שאינו קיים עוד היום.

כרמי גילון: אני חושב שהרשויות במדינת ישראל שבתחומן מתבצעת קליטת עלייה, צריכות להיות מתוקצבות לעניין הזה כדי לעשות מעבר למה שצבי או איציק תיארו.

כרמי גילון: בסופו של דבר, אפשר לעשות המון עם רצון טוב, עם כוח ארגוני והתנדבות, אבל יש גבול מסוים שאותו אי אפשר לעבור ללא תקצוב.

כרמי גילון: אין לי ספק שהיינו יכולים לעשות הרבה יותר ממה שאנחנו עושים היום.

קולט אביטל: אנחנו בכל זאת נחשפנו להרבה מאוד כותרות של הרבה ראשי ערים, שאומרים שהם לא יכולים לקלוט יותר עולים או שהם לא רוצים יותר לקלוט עולים.

קולט אביטל: בכותרת בעיתון נכתב, כי ראש עיריית בית שאן אומר, רק עולים חדשים מצרפת או מאירופה.

קולט אביטל: כאשר אנחנו מנסים להבין את התכנים, אנו מוצאים שהדבר הזה נובע מקשיים אמיתיים.

קולט אביטל: בכל זאת, יש הבחנה בין ערים שהן חלשות, עיירות פיצוח, לבין ערים חזקות.

קולט אביטל: אני הופתעתי כשקראתי הצהרה של ראש עיריית חיפה, יונה יהב, שאמר שהוא לא מוכן לשלוט עולים מאתיופיה.

קולט אביטל: אני יודעת שיש שם רשות לקליטה שעובדת בהצלחה, שנוח עובד שם, והצליח לגייס כספים מבוסטון.

קולט אביטל: הייתי רוצה להבין את טיב ההצהרה הזו.

נח מנטסנות: אני לא אנסה להיות המסביר של ראש העיר, כי אני קראי כמוכם את הכתבה והזדעזעתי שעיר די גדולה ודי מבוססת לא יכולה לקלוט ועולים.

קולט אביטל: האם אתם דרשתם הסבר לכך מראש העיר?

נח מנטסנות: לא דיברנו על זה איתו באופן אישי, כי הבנו שהדברים הם רק בהתהוות.

נח מנטסנות: אני מאמין שההנחיה הזו לא צריכה להגיע לראשי העיר.

נח מנטסנות: אין ספק, שראשי הערים צריכים לקבל החלטה מכרעת בעניין, אבל החלטות כמו אלה, צריכות להיות מלמעלה בהנחיה של משרד הקליטה.

נח מנטסנות: זו טענה מאוד שגויה, אבל כיוון שאני לא בקיא בפרטים א לא אוכל לומר עוד.

קולט אביטל: בכוונתנו לדרוש הסבר על כך.

יצחק בוכובזה: אנחנו עלינו לכותרות הקטנות יותר בנושא הזה.

יצחק בוכובזה: אנחנו עדיין לא קלטנו 10,000 עולים.

יצחק בוכובזה: אני לא רוצה לדבר על אור יהודה, אלא על השיטה של הקליטה.

יצחק בוכובזה: אני מדבר כאחד שנולד בעיר של קליטה, עיר שבכל עשור קלטה עולים חדשים וחלשים.

יצחק בוכובזה: הסיסמא שפעם היתה טבועה בארץ, "מעולה לעולה, כוחנו עולה", לא רלוונטית לעיר שלנו.

יצחק בוכובזה: אני שייך לערי כזו, שמעולה לעולה כוחנו ירד.

יצחק בוכובזה: יש לי כמה צינורות קליטה לגבי העדה הזו.

יצחק בוכובזה: אני לא אומר את זה כאפולוגטיקה לדברי, אלא כי אני חושב שבאמת שלעדה הזו יש פוטנציאל של התערות והשתלבות.

יצחק בוכובזה: יש לה כוח להשתלב ולהתמודד בארץ הזו.

יצחק בוכובזה: עם הבת שלי שמשרתת בשירות לאומי, משרתות שתי עולות אתיופיות.

יצחק בוכובזה: לבן שלי יש חברים יוצאי אתיופיה שבאים ללמוד איתו.

יצחק בוכובזה: בנוסף, אני נפגש עם כמה העולים ברחוב.

יצחק בוכובזה: זה נכון שהעולים הראשונים היו קצת מבוגרים והיה נראה שעם אלה קצת קשה לעשות משהו, כפי שאמר ידידי מוטי, אבל לצעירים יש פוטנציאל.

יצחק בוכובזה: עד כמה שהעלייה הזו היא סטריאוטיפית, האנשים נראים נחמד מאוד.

יצחק בוכובזה: אני רואה אותם ברחוב ובקניונים, ואני חושב שיש להם פוטנציאל אדיר של התערות ורצון להשתלב.

יצחק בוכובזה: נתעלם כרגע מתקציבים.

יצחק בוכובזה: בכל תחום אם יתנו יותר תקציבים, המצב יהיה יותר טוב.

יצחק בוכובזה: בתקציב הנתון, שיטת הקליטה חוזרת לשנות ה-50.

יצחק בוכובזה: חלש קולט חלש, ולדבר הזה אין תוחלת.

יצחק בוכובזה: משרד הקליטה שראה שלא ניתן לקלוט עוד במקומות מסוימים, החליט שבערים מסוימות, כמו אור יהודה, שכבר לא ניתן להשיג בה דירות במחירים נתונים, תינתן הלוואה מסובסדת יותר.

יצחק בוכובזה: כדי שלא רק אור יהודה תהיה ברשימה שלח הלוואה מסובסדת, הכניסו גם את רעננה ועוד ערים.

יצחק בוכובזה: עדיין, לשם לא הגיעו עולים, בעוד שלאור יהודה מגיעים עולים משכונות המצוקה שנמצאות בערים אחרות.

יצחק בוכובזה: אור יהודה בנתה שכבה חדשה של אוכלוסייה.

יצחק בוכובזה: את החלש שיקמנו בימי מנחם בגין.

יצחק בוכובזה: בסופו של דבר, אנשים רוצים לברוח מהשכונה הזו שהשתקמה על מנת לממש את הנכס שלהם, במקומם נכנסים חלשים חדשים.

יצחק בוכובזה: התופעה הזו, שבה חלשים מחליפים חלשים בשכונות מצוקה, היא תופעה לא טובה.

יצחק בוכובזה: אם כבר משרד הקליטה רוצה לתת הלוואות מסובסדות כדי לקנות דירות באור יהודה, צריך לתת גם אפשרות לבחור בעיר אחרת.

יצחק בוכובזה: בערים מסוימות נותנים משכנתא יותר גדולה, ואז העולים באים לשכונה דומה למקום חלש אחר.

קולט אביטל: אני לא מבינה את הדברים שלך.

יצחק בוכובזה: יש טבלה, שאני אעביר לך אותה.

צבי צילקר: אם באור יהודה נותנים 10,000 שקלים, זה 10% ממחיר הדירה.

צבי צילקר: אם ברעננה נותנים 20,000 שקלים, זה רק 3% ממחיר הדירה.

יצחק בוכובזה: כך שבסופו של דבר לא מגיעים לרעננה עולים.

יצחק בוכובזה: כאשר החלטתי לשקם את העיר שלי, אחד הדברים שביטלתי זה את דירות עמידר.

יצחק בוכובזה: היום אצלנו אין כבר דירות עמידר.

יצחק בוכובזה: כאשר אני התחלתי את התפקיד, התושבים קנו 2,500 דירות של עמידר.

יצחק בוכובזה: כאשר בא גל העלייה בשנות ה-90, נקלטו אצלי עולים בוכרים, כיוון שקודם לכן נקלטו אצלנו גם עולים בוכרים.

יצחק בוכובזה: למרות שהעלו את מחיר הדירות, נתנו שתי הלוואות לדירה אחת.

יצחק בוכובזה: כך חצו את סף הכניסה לאור יהודה.

יצחק בוכובזה: כך התעוררנו יום אחד למצב שבו עוד אלפי משפחות עולים הגיעו לאור יהודה בשנות ה-90.

יצחק בוכובזה: לכן, אמרתי מעולה לעולה, הכוח של אור יהודה ירד.

יצחק בוכובזה: היום יש 500 תושבים אתיופים, אך מחר יהיו 2,000 או 3,000 עולים.

יצחק בוכובזה: זו עיר קטנה שמתמודדת עם קוטביות בין שכונה חדשה ויוקרתית שבניתי, לבין שיקום שכונות שעשיתי ואנשים חלשים שנכנסים אליה.

יצחק בוכובזה: החלש לא יכול לקלוט עוד.

יצחק בוכובזה: אני גדלתי בעיר מצוקה, ולכן אני יודע שבקרב קבוצת אוכלוסייה עדתית מסוימת מעדות המזרח, שהיתה לרוב במקום מסוים, התפתחו יותר עבריינים.

יצחק בוכובזה: לדוגמא, באור יהודה לא תמצאו הרבה עבריינים מהעדה הטריפוליטאית, אבל בנתניה תמצאו הרבה.

יצחק בוכובזה: הסיבה לכך, היא שכאשר אותה עדה הופכת לרוב, היא מרגישה עוצמה פנימית כאילו היא חזקה וגדולה מול החלשים בחוץ, וזה יוצר התנגשות שמביאה לצורך לבצע מעשי עבריינות.

יצחק בוכובזה: הפתרון הוא, לא ליצור ריכוזים בשכונות חלשות.

יצחק בוכובזה: זה מתכון בדוק להרס.

יצחק בוכובזה: בעוד 20 שנה אנחנו נגיד חבל.

יצחק בוכובזה: אני אוהב את הקהילה הזו.

יצחק בוכובזה: אני רואה אמהות צעירות בגינות הציבוריות, וזה מלבב.

יצחק בוכובזה: אם 11 ילדים עולי אתיופיה באים לבית ספר דתי אחד, שמכיל בקושי 250 ילדים, זו בעיה.

יצחק בוכובזה: כולם יברחו משם וזה יישאר בית ספר לעולי אתיופיה.

יצחק בוכובזה: אני פניתי למשרד החינוך ואמרי לו כי לא ייתכן שהמטלה החינוכית תיפול על העיר הנחותה ביותר בבקעה שלנו.

יצחק בוכובזה: ביקשתי למצוא דרך לחלק בצורה מסודרת ומוסכמת על הקהילה עצמה, את הילדים בין בתי ספר נוספים.

קולט אביטל: יש בעיה עם זה שמוציאים ילדים מהבית ושלחים אותם לפנימיות דתיות.

יצחק בוכובזה: אני לא מדבר על פנימיות אלא על בתי ספר בערים שכנות.

יצחק בוכובזה: אם יש 200 ילדים, הם צריכים להיות מחולקים בין כל בתי הספר.

יצחק בוכובזה: אני מסב את תשומת לבכם לנושא הזה גם כן.

מרק זלובנסקי: בנתניה הקשיים דומים לקשיים הקיימים בכל עיר אחרת.

קולט אביטל: יש לכם 7,000 עולים.

מרק זלובנסקי: יש יותר.

מרק זלובנסקי: שורש הבעיה, היא באכלוס לא נכון.

מרק זלובנסקי: המטרה שלנו, היא העולה כמה שיותר מהר יפסיק להיות עולה ויהיה תושב לכל דבר.

מרק זלובנסקי: אנחנו מסתכלים על האינטגרציה.

מרק זלובנסקי: ריכוז גבוה של עולים, וזה לא משנה אם אלה עולים מרוסיה או מאתיופיה, עוצר את האינטגרציה.

מרק זלובנסקי: זה גורם ליצירת מקומות, כמו צרפת קטנה, אתיופיה קטנה, קבקז קטן וכו'.

מרק זלובנסקי: הם נשארים להיות עולים, וקשה לנו לשבו ר את זה.

מרק זלובנסקי: לבני העדה האתיופית, אין שליטה בעצמם היכן לקנות דירה.

מרק זלובנסקי: מכוונים אותם למקומות מסוימים.

מרק זלובנסקי: לרשות אין שליטה על המקום בו הם יקנו דירה.

מרק זלובנסקי: אם אנחנו רוצים לערבב אוכלוסייה חזקה עם אוכלוסייה חלשה, אנחנו לא יכולים לעשות זאת.

מרק זלובנסקי: אין לנו שליטה על זה.

מרק זלובנסקי: הקשרים שלנו עם משרד הקליטה, הם קשרים מאוד טובים.

מרק זלובנסקי: הם משתדלים לעזור לנו בכל בקשה, אבל אין להם תקציבים לרכוש להם דירה בשכונה חזקה.

מרק זלובנסקי: הם נכנסים לאזורים ברמה סוציו-אקונומית נמוכה ומחלישים עוד יותר את האזור.

מרק זלובנסקי: מכאן נוצרות כל הבעיות, גם בתחום החינוך.

מרק זלובנסקי: אם בית ספר נמצא באותו אזור, בית הספר מכיל את כל הילדים מאותה עדה.

מרק זלובנסקי: לפי הכללים, אי אפשר לרשום אותם לבית ספר אחר, או שצריך לסדר להם הסעות, והעיר לא עומדת בזה.

מרק זלובנסקי: אם אנחנו נצליח לשבור את הריכוזים, ונכוון אותם לגור במקומות אחרים, זה יקל על התהליך של האינטגרציה.

קולט אביטל: יכול להיות שצריך לשבור את ההרגל של רכישת דירות וללכת יורת לכיוון של בנייה ציבורית.

ג'ורג' דובין: אנחנו יושבים בוועדה עם עולים מאתיופיה, ויש לנו קשר הדוק עם משרד הקליטה.

ג'ורג' דובין: יש לנו מוקד קליטה, ואנחנו הראשונים שעשינו זאת.

ג'ורג' דובין: אנחנו גם בשר עם נגיש, וקיבלנו כבר את הפרוייקט הלאומי.

ג'ורג' דובין: יש לנו את פרוייקט PACTועוד המון דברים.

ג'ורג' דובין: אנחנו עושים עבודה גדולה למען קליטת עולי אתיופיה.

ג'ורג' דובין: אנחנו רבים בטלפון עם דוב כמעט כל יום, על כל גרוש.

ג'ורג' דובין: אנחנו קלטנו 11,500 עולים מאתיופיה.

ג'ורג' דובין: ישנן 1,890 דירות בעיר נתניה באזור שבו גרים העולים מאתיופיה.

ג'ורג' דובין: אני בדקתי את הדברים מול עמידר, עמיגור והמשכנתא של משדר הקליטה.

יצחק מירון: כאשר אני אמרתי 4,000, יכול להיות שזה לא היה נכון ובמשרד הקליטה יש פחות.

יצחק מירון: מבחינתי כל מי שהוא שחום עור, אפילו אם הוא נולד פה או שעלה לארץ בשנות ה-80, הוא עולה.

יצחק מירון: זה בניגוד למה שקורה ביחס לעולים מרוסיה, שאחרי מספר שנים הם אינם נחשבים עוד עולים.

קולט אביטל: האם זה משום שאתה חושב שהם עדיין לא התערו בחברה?

יצחק מירון: כן.

יצחק מירון: הניסיון שלנו מראה שהם זקוקים לתקופה ארוכה יותר של קליטה.

ג'ורג' דובין: אני חושב שמרכז הקליטה לא עושה את העבודה כמוש צריך.

ג'ורג' דובין: אנחנו מקבלים עולים חדשים מאתיופיה שלא יודעים את השפה העברית, אבל זו רק חצי מהבעיה.

ג'ורג' דובין: יש לנו את מרכז תפוח בשביל כך.

ג'ורג' דובין: העולים האלה לא יכולים ללכת לעבוד, גם אם אנחנו מוצאים להם מקום עבודה, וזה בגלל שהם לא יודעים את השפה.

קולט אביטל: כי אין להם הכשרה מקצועית.

ג'ורג' דובין: הם יוצאים ממרכז הקליטה גם ללא גיור.

ג'ורג' דובין: בנתניה אנחנו עושים גם בדיקות גיור לעולים מאתיופיה.

ג'ורג' דובין: היום יש לי 40 אנשים כאלה.

ג'ורג' דובין: כל דבר כזה עולה הרבה כסף לעיר נתניה, ואנחנו לא מקבלים אף גרוש ממרכז הקליטה, הסוכנות או הג'וינט.

ג'ורג' דובין: אני מסכים עם ראש העיר של אשדוד.

ג'ורג' דובין: אנחנו לא צריכים לשאול רק את ראש העיר חיפה מדוע הוא אל רוצה לקלוט עולים מאתיופיה, אלא גם את ראש העיר רעננה, כפר סבא ותל אביב.

ג'ורג' דובין: הם אל מופיעים בכתבות, כי אין להם עולים.

ג'ורג' דובין: בעיר רעננה יש מרכז קליטה לצרפתיים ולדרום אמריקנים.

ג'ורג' דובין: למה אי אפשר להפוך את מרכז הקליטה של רעננה לעולי אתיופיה, והכריח אותם לקלוט גם עולים מאתיופיה.

ג'ורג' דובין: אתם בכנסת, אתם השלטון ואצלכם יש חוק.

ג'ורג' דובין: אתם יכולים להכריח את ראש העיר רעננה לקלוט עולים מאתיופיה.

ג'ורג' דובין: לא צריך לבנות להם שכונה מיוחדת, אפשר לפזר אותם בעיר.

ג'ורג' דובין: אם אנחנו רוצים לקלוט את עולי אתיופיה בצורה טובה, יש הרכבה דברים שאפשר לעשות.

ג'ורג' דובין: צריך לקחת את המשימה בידיים שלנו.

ג'ורג' דובין: העיר נתניה קולטת עולים מאתיופיה והיא תמשיך לקלוט עולים מאתיופיה, אבל היא צריכה עזרה בתקציבים.

מוטי מלכא: אני רוצה להוסיף דבר נוסף בנוגע לדיור הציבורי.

מוטי מלכא: כאשר אני שאלתי למה מפנים את כל העולים לערי שלי, הם אמרו לי שהם לא מפנים את העולים אלי, הם באים לבד.

מוטי מלכא: כאשר התחלתי לברר את העניין, גיליתי כי הם מקבלים משכנתא בסך של 250,000 שקלים, ובסכום הזה הם יכולים לקנות דירה רק ברחוב הרצל בעיר שלי.

מוטי מלכא: אם יתנו להם מיליון שקל, הם יקנו גם ברעננה וגם בתל אביב.

מוטי מלכא: כאשר נותנים להם סבכום של 250,000 שקלים, הם מכוונים את כולם להגיע למקומות החלשים.

אבי וקנין: אני קצת יותר אופטימי.

אבי וקנין: אני נכנסתי לתפקיד לפני שנה, ואז עשינו סקר כדי למצוא כמה תקציבים מופנים לבני הקהילה האתיופית.

אבי וקנין: באשקלון יש 5,200 יוצאי הקהילה האתיופית מתוך 115,000 תושבים.

אבי וקנין: זהו אחוז סביר.

אבי וקנין: גם אצלנו בני הקהילה מרוכזים בשכונות המצוקה, שכונת שמשון ושכונת רמת אשכול.

אבי וקנין: התחלנו לבדוק כמה כסף מושקע בבני הקהילה מחוץ למסגרת הרגילה של חינוך ורווחה, ומצאנו כי הסכום עומד על 2,500,000 שקלים בשנה, שמגיעים דרך העמותות, דרך העירייה ודרך משרד הקליטה.

אבי וקנין: אני חשבתי, שאם אנחנו ניתן לכל אחד מהעולים 50,000 שקלים בשנה, אנחנו יכולים לפתור את הבעיה.

אבי וקנין: יכול להיות שקורה משהו בתהליך הזה.

אבי וקנין: ישנה השקעה של הרבה כסף, אבל אף אחד לא מרוצה.

אבי וקנין: אלה שנותנים את הכסף לא מרוצים, ואלה שמקבלים את הכסף מקטרים.

אבי וקנין: בני הקהילה תמיד אומרים כי שום דבר לא נעשה.

אבי וקנין: החלטנו לחשוב מה לעשות, כאשר החלטנו קודם כל ללחוץ על משרד הקליטה על מנת לקבל את המוקד לקהילה האתיופית, כדי שיהיה גוף אחד שירכז את כל הטיפול בבני הקהילה האתיופית באשקלון.

אבי וקנין: פנינו אל דוב ואל חנוך ממשרד הקליטה, והם נענו במהירות יוצאת דופן ביחס למשרד ממשלה.

אבי וקנין: אנחנו עכשיו בתהליך של הקמת מוקד, שייצא לפועל תוך שבוע שבועיים.

אבי וקנין: אנחנו מעריכים שזה יהיה מנוף לטיפול הקהילה האתיופית.

קולט אביטל: האם הקמת מוקד זה אומר איגום משאבים?

אבי וקנין: אנחנו רוצים לאגם משאבים, כדי שכל התקציבים שקורים לקהילה האתיופית יעברו דרך המוקד, ללא כל קשר למקור.

קולט אביטל: האם מותר לכם לעשות את זה?

קולט אביטל: אני יודעת שבערים מסוימות הקימו רשות, משום שיש גם כסף ממקורות פרטיים.

חנוך צמיר: הם לא יועברו פיזית.

חנוך צמיר: זה לא ייכנס לחשבון בנק אחד, אבל השיקול מה לעשות עם הכסף יעשה תחת הכותרת של מוקד.

אבי וקנין: אנחנו רצינו שתהיה שקיפות בכל הנוגע לפעילות הקשורה לקהילה האתיופית.

אבי וקנין: יש לנו עשרות פרוייקטים, אבל אני חושש שאותם ילדים מסתובבים בכל החוגים, ויש כאלה שמגיעים ויש כאלה שלא מגיעים, ולנו אין איך להגיע אליהם כי אין לנו את המוקד.

אבי וקנין: אני חושב שהקהילה צריכה לפעול מען עצמה.

אבי וקנין: אנחנו צריכים להפסיק להגיד להם מה טוב להם ומה לא טוב להם.

אבי וקנין: הדוגמא לכך, היא הגן הטיפולי שמופעל על ידי יוצאי הקהילה.

אבי וקנין: יש לנו 3 מרכזים קהילתיים ו-3 בתי כנסת.

אבי וקנין: ישנה הרבה פעילות, אבל באיזשהו מקום בדרך ישנו פספוס.

אבי וקנין: לצעירי העדה יש המון פוטנציאל, אבל יש בעיה של תעסוקה.

אבי וקנין: אצלנו תפעל תוכנית ויסקונסין, ואני מקווה שאנחנו נוכל לעודד כל מיני יוזמות עסקיות שישלבו את בני הקהילה בתעסוקה.

אבי וקנין: אני אופטימי, אבל צריך יותר למקד את הטיפול ולתת להם להגיד לנו מה לעשות.

שמעון קוקוש: אני מטבריה.

קולט אביטל: טבריה ביקשה להיות עיר קולטת עלייה.

קולט אביטל: עשינו ישיבה מיוחדת סביב הנושא הזה.

שמעון קוקוש: טבריה זו דוגמא לעיר שלא השכילה לקלוט את העולים האתיופיים.

שמעון קוקוש: כמות גדולה מאוד של עולים הגיעו ויצאו, והעיר עצמה לא השכילה להשאיר אותם בתוך העיר.

שמעון קוקוש: כולם נגעו פה בבעיות, שקיימות גם בטבריה.

שמעון קוקוש: גם אנחנו רואים את הריכוז בשכונות מסוימות ואת מערכת החינוך.

שמעון קוקוש: אנחנו רוצים לקלוט עלייה, ויש לנו פתרון לכך שנקרא תנ"ך, תוכניות, נכונות וכסף.

שמעון קוקוש: תוכניות- תהיה לנו משרה למנהל מחלקת קליטה.

שמעון קוקוש: נכונות- אנחנו הולכים למקד את הטיפול ולקחת מישהו שיהיה רכז קליטה שיטפל בקהילה האתיופית.

שמעון קוקוש: כסף- אנחנו נשתדל להעביר תקציבים עד כמה שאפשר לטובת העניין הזה.

שמעון קוקוש: כולם נגעו בבעיית התקציב.

שמעון קוקוש: אני חושב שאם ישכילו ויביאו אחוז אחד לטבריה, אנחנו נשמח לקלוט את העולים.

שמעון קוקוש: אנחנו פתוחים ומזומנים לקלוט כמה שיותר עולים.

שמעון קוקוש: נעשה את הכל כדי לקלוט אותם בשמחה.

נח מנטסנות: יש כאן אמירה, כי אם יגדילו את המשכנתאות, יוצאי אתיופיה יוכלו לקנות דירה בכל אזור ובכל שכונה.

נח מנטסנות: אנחנו הראשונים שנשמח אם יגדילו את המשכנתאות, אבל ישנם ראשי ערים שמתנגדים שבשכונה מסוימת או בסביבה מסוימת בני הקהילה יקנו דירות.

נח מנטסנות: יש פה הטעיה מסוימת.

נח מנטסנות: ראשי הערים ואנשי השכונות עצמם, חושפים את עורם האמיתי כאשר זה מגיע שכונות מבוססות או חזקות יותר.

נח מנטסנות: יכול להיות שראשי הערים מאמינים שזה שעולי אתיופיה גרים בשכונות מצוקה מסוימות, זה יכול להזרים להם כספים נוספים לאותן שכונות מצוקה.

קולט אביטל: אני חושבת שאתה טועה.

קולט אביטל: יש פה מצוקות אמיתיות.

נח מנטסנות: אני בטוח שישנן מצוקות אמיתיות, אבל יש שכונות שבהן כאשר שומעים שיוצאי אתיופיה יבואו לגור בהן, הוועד השכונתי מיד קם.

30095: אני חושב שזה דיון מאוד חשוב, ואני מודה ליו"ר הוועדה.

קולט אביטל: אנחנו מקיימים את הדיון הזה לא רק לאור ההצהרות שאנחנו שמענו, אלא כיוון ששמענו כי יש עכשיו נכונות לקלוט פי שניים ממספר העולים שקלטו עד היום, 600 עולים בחודש במקום 300 עולים בחודש, זה אומר שאנחנו צריכים לחשוב איך להיערך בצורה הרבה יותר קפדנית.

30095: נכון.

30095: לכן, הדיון הוא מאוד אקטואלי.

30095: ההחלטה שקיבלה הממשלה, היא החלטה ציונית, יהודית והיסטורית.

30095: כל הכבוד לכל השרים ולראש הממשלה.

30095: חובתנו להיערך לקבל את העולים.

30095: המצוקה עלינו שמענו כאן, היא המציאות.

30095: לזה יש פתרון, כפי שנתן סגן ראש העיר, ריכוז תקציבים וריכוז פעילות.

קולט אביטל: מה יעשה ראש עיר ששום תקציב לא מגיע אליו?

30095: אני לא מקבל את זה, ששום תקציב לא מגיע אליו.

30095: כל הערים מקבלות תקציבים.

30095: אם זה מספיק או לא מספיק, זו שאלה אחרת.

30095: אני חושב, שמשרד הקליטה ומשרד השיכון צריכים לשנות את המדיניות ולפתוח את המשכנתאות לערים יותר חזקות, ערים שרוצות לקלוט עולים חדשים, כמו טבריה והרצליה.

30095: המסר של הממשלה ושל משרד הקליטה צריך להיות ברור, ישנה חובה לאומית- ציונית לקלוט כל עלייה, מבלי להדביק סטיגמה על עלייה מסוימת, כאילו שיש קבוצת אנשים שאנחנו עושים לה טובה.

30095: כך ראשי העיר לא לוקחים את זה ברצינות כמשימה לאומית, יוצאים לתקשורת ומוציאים סטיגמה על קהילה שלמה.

30095: זו טעות היסטורית.

30095: אני מתפלא, שדווקא ראשי ערים שהם ילדים ונכדים של אותם עולים שסבלו מהסטיגמות האלה, עושים את זה.

מרינה סולודקין: מה ששמענו היום, זה מאוד חשוב.

מרינה סולודקין: זו זעקה מהשטח.

מרינה סולודקין: אני שמחה שהדברים של ראשי עיירות הפיתוח היו מאוד ברורים.

מרינה סולודקין: הם אומרים בצורה ישירה, כי הם לא יכולים לקלוט עוד.

מרינה סולודקין: אנחנו רואים שנאמר בעיתון, כי עולים מקלקלים את הנוף בחיפה.

מרינה סולודקין: אני שמעתי את זה מפרופסורים מהטכניון, בלי שום תגובה.

מרינה סולודקין: אני מדברת גם על עולים מברית המועצות.

מרינה סולודקין: גם אנחנו מקלקלים את הנוף, בעיניהם.

מרינה סולודקין: חשוב מאוד לציין במסקנות של הוועדה, שאנחנו לא רוצים שחלשים יקלטו חלשים.

מרינה סולודקין: לא אור יהודה ולא קריית מלאכי צריכות לקבל עולים חדשים, אלא ערים אחרות.

מרינה סולודקין: אדוני, אני מאוד מעריכה את מה שאתה אומר על טבריה, אבל אני חושבת שיהיה קשה מאוד לעשות את זה, כי טבריה היא לא עיר חזקה.

מרינה סולודקין: אפשר לקלוט עולים בתל אביב ובחיפה, ערים עם מקומות עבודה.

מרינה סולודקין: אני חושבת שצריך גם לשנות תפיסה.

מרינה סולודקין: באתיופיה לא היתה רווחה, אבל המשפחות האלה התקיימו.

מרינה סולודקין: הם יודעים איך לעבוד, וצריכים לחשוב מה הם יכולים לעשות.

מרינה סולודקין: אני ילידת ברית המועצות.

מרינה סולודקין: הציבור שאני מייצגת הלך לעבוד בבתי חולים, לעבוד כמטפלים וכמאבטחים.

מרינה סולודקין: כנראה, שאנחנו לא היינו די רציניים כדי לחשוב במה אפשר להכשיר את עולי אתיופיה.

מרינה סולודקין: מוזר מאוד שרק בערים הגדולות גרים אנשים שהגיעו משטח כפרי.

מרינה סולודקין: למה אין תוכניות לקלוט אותם בקיבוצים או מושבים?

קולט אביטל: יש.

מרינה סולודקין: אבל לא מספיק.

מרינה סולודקין: הם יודעים איך לעבוד, אבל אנחנו לא נותנים להם לעשות זאת.

מרינה סולודקין: בנוסף, אנחנו אומרים שאנשים שאומרים שהם לא יכולים לקלוט הם לא גזעניים, ושזה שיקול של מה הם יכולים לעשות.

מרינה סולודקין: אנחנו צריכים להפסיק עם הצביעות של הערים הגדולות ולומר, שאלה לא קולטות עלייה ולא רוצות לקלוט עלייה בכלל.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: אני מבקשת, שהמנכ"לית תגיב לכל מה שנאמר כאן.

מירלה גל: אני מברכת על הישיבה עצמה.

מירלה גל: אני חושבת, שראוי לציון שמספר ראשי ערים טרחו והגיעו לכאן, בוודאי ביום שבו נתוני מזג האוויר לא היו לטובתנו.

מירלה גל: אני רוצה להתייחס לשני אספקטים הנוגעים לקליטת עולי אתיופיה.

מירלה גל: האספקט הראשון, הוא הדיור הזמני ומרכזי הקליטה, והשני הוא קליטת הקבע.

מירלה גל: כאשר מדברים על קליטת עולים מאתיופיה, מדובר על קליטה שהיא שונה מקליטת עלייה אחרת.

מירלה גל: העולים מאתיופיה נדרשים לעבור תהליך שנע בין שנה וחצי לשנתיים במרכזי קליטה, שבהם הם מקבלים את ההכשרות הבסיסיות, אולפן עברית ולימודים לצורך גיור.

מירלה גל: מרבית העולים שנכנסים היום לארץ נכנסים על פי חוק הכניסה, והם נדרשים לעבור תהליך גיור.

מירלה גל: בנוסף, הם לומדים כישורי חיים במדינה מערבית, מדינה שהיא שונה מהמקום שממנו הם הגיעו.

מירלה גל: אנחנו פועלים בשיתוף פעולה גדול עם הסוכנות היהודית שמפעילה את אותם מרכזי קליטה, שחלקת במימון של הסוכנות וחלקם במימון של המדינה.

מירלה גל: במרכזים האלה נעשית פעילות ענפה.

מירלה גל: בשבוע שעבר ביקרתי במרכז קליטה חרוב בבאר שבע, וראיתי כי רשימת הפרוייקטים והתוכניות שניתנות במסגרת מרכז הקליטה היא עצומה.

מירלה גל: לדעתי, לאנשים בקושי יש זמן לישון.

מירלה גל: אנחנו הולכים להכניס אלמנט נוסף למרכזי קליטה שלא נעשה עד היום, הכנה לעולם התעסוקה.

מירלה גל: זה דבר חדש שעומד להיכנס בתקופה הקרובה.

מירלה גל: אני חייבת לציין, שסדר היום של העולים במרכזי הקליטה היה מאוד עמוס, ובין לימודי העברית ללימודי הגיור וחיפושים אחר דירה והתאקלמות בחיים במדינת ישראל, נשאר להם מעט זמן.

מירלה גל: בכל זאת, אנחנו החלטנו להכניס את ההכנה לעולם התעסוקה כחלק מהתוכניות במסגרת מרכזי הקליטה.

מירלה גל: כאשר אנחנו מדברים על מרכז קליטה, אין מימון של הרשויות המקומיות, ואם יש הוא רק בשוליים.

קולט אביטל: אנחנו מדברים על הבעיות שמופיעות אחרי כן.

מירלה גל: חשוב שכל מה שנוגע לישיבה במרכזי הקליטה, כל הפעילות, ממומנים על ידי משרד הקליטה או הסוכנות היהודית, ולא נדרשת מעורבות של הרשויות.

מירלה גל: אני מאוד מצטערת שראש העיר חיפה לא כאן, כי הוועדה היתה שמחה לשמוע את מה שיש לו לומר בנוגע לפתיחת מרכז הקליטה.

מירלה גל: אני לא יכולה להבין, מדוע רשות כמו חיפה, שיש בה 300,000 תושבים, לא יכולה להתמודד עם פתיחת מרכז קליטה של 300 או 350 עולים מאתיופיה.

מירלה גל: הייתי שמחה מאוד להשתתף בישיבה בהשתתפות ראש עיריית חיפה.

קולט אביטל: הוא הוזמן, אבל הוא בחר שלא להגיע.

מירלה גל: אם בנושא של מרכזי קליטה יש איזושהי יד מכוונת של משרד הקליטה, הרי בכל מה שנוגע לישיבת הקבע, אנחנו מדברים על אופרה שונה לחלוטין.

מירלה גל: עלה כאן הנושא של החינוך.

מירלה גל: הבעיה המרכזית היא, שבמסגרת תהליך הגיור העולים נדרשים לשלוח את הילדים שלהם לבתי ספר ממלכתיים- דתיים.

מירלה גל: אנחנו נתקלנו במצבים בהם מערכת החינוך לא יכלה לספוג יותר עולים חדשים.

מירלה גל: ולכן, אחרי התייעצות מקיפה שקיימנו עם משרד החינוך כדי לבדוק איזה יישובים יכולים לקלוט עוד עולים במערכת החינוך הממלכתי- דתי, משרד הקליטה יצא לראשונה במכרזים לפתיחת מרכזי קליטה.

יצחק בוכובזה: למה זה נעשה דרך מכרזים ולא דרך הוראת חובה?

יצחק בוכובזה: הרי אנחנו יודעים שראשי ערים לא רוצים לקלוט.

מירלה גל: אני מדברת על מכרזים למרכזי קליטה.

מירלה גל: אחד הדברים הבסיסים שקבענו הוא, שזה יהיה ביישובים שבהם ביישוב עצמו או בפריפריה שלו יש אפשרות שהילדים ילמדו בבתי הספר, שתהליך הגיור דורש זאת מהם.

מירלה גל: החלטנו שלא להגיע למצב שבו ראש עיר אומר, שהוא לא יכול לקלוט תלמידים במערכת החינוך אצלו.

מירלה גל: הבדיקה נעשתה מראש.

מירלה גל: זה שאנחנו יוצאים למכרז, זה אל מבטיח לנו שאנחנו אכן נקבל הצעות.

מירלה גל: בסופו של דבר זה תלוי ביזמים, האם הם נענים לפנייה או לא.

מירלה גל: בחלק הזה אין לנו ממש שליטה.

מירלה גל: אני אעבור לדבר על ישיבת הקבע, על אותם יישובים שבהם העולים רוכשים דירות ועוברים להתגורר בהם.

מירלה גל: חשוב לציין, שהאוכלוסייה היחידה שמקבלת מענקי משכנתאות זה העולים מאתיופיה.

מירלה גל: במהלך השנים האחרונות, כשביטלו לחלוטין את מענקי המשכנתאות, שרת הקליטה ניהלה מאבק אדיר על מנת שהמשכנתאות לעולים מאתיופיה לא יבוטלו.

מירלה גל: אכן ראינו ברכה לעמלנו, ובמהלך כל השנים האחרונות, כולל בשנת 2005, יש תקציב שמיועד למענקי משכנתאות לעולים מאתיופיה.

מירלה גל: יש טבלה כלשהי שמחלקת את גובה המשכנתא על פי ערים כאלה ואחרות.

מירלה גל: חשוב להדגיש, שאנחנו לא קובעים לעולים החדשים היכן הם ירכשו דירה.

קולט אביטל: אבל זו היתממות.

מירלה גל: המדינה לא מחליטה עבור העולה היכן הוא ירכוש דירה.

מירלה גל: אני מודעת לזה שיש הבדלים בגובה של המשכנתאות הניתנות.

מירלה גל: אני, יותר מכל אחד אחר, אשמח עם העולים יוכלו לרכוש דירות גם במקומות אחרים.

קולט אביטל: מאיפה?

קולט אביטל: אתם קובעים את הפרמטר מראש.

מירלה גל: זה נכון שגובה מענקי המשכנתאות אינו מאפשר רכישת דירות בכל היישובים בארץ.

מירלה גל: בשנה שעברה אנחנו פנינו בעניין זהה לאוצר והצגנו תוכנית שתעלה את סכום המשכנתאות, על מנת לאפשר רכישה גם ביישובים יותר מבוססים, אבל התוכנית שלנו לא התקבלה, לצערי.

מירלה גל: עם זאת, לא רק גובה המשכנתא הוא זה שקובע לאן הולכים העולים החדשים.

מירלה גל: כדאי שיהיה ברור, שהעולים החדשים מבקשים ללכת לגור איפה שיש להם קרובי משפחה, איפה שהם מרגישים שיהיה להם יותר קל ויותר נוח.

מירלה גל: חלקם הגדול מגיעים מאתיופיה שהם רוצים ללכת לגור בנתניה, באשקלון או באור יהודה.

מירלה גל: גם לפי הטבלה שלנו, שבנויה מתקציבים מגובה של משכנתא מסוימת, ייתכן ועולה חדש יגיד שהוא מעדיף לגור בדירה יותר קטנה כי הוא רוצה לגור ליד המשפחה שלו.

מוטי מלכא: כי הטעות כבר נעשתה.

מירלה גל: אנחנו מדברים על מדינה דמוקרטית, שבה העולה החדשה רשאי להחליט בעצמו איפה לגור.

קריאה: אבל הטעות כבר נעשתה.

מרינה סולודקין: הדבר הטוב ביותר, הוא לבנות דיור ציבורי חדש במקומות שאנחנו נגדיר.

מירלה גל: שלא יובן לא נכון, אם מענקי המשכנתאות היו יותר גבוהים בהחלט ייתכן שחלק מהאנשים היו בוחרים לגור במקומות אחרים, כולל רעננה, כפר סבא ותל אביב.

מירלה גל: יחד עם זאת, אל לנו לשכוח שזה לא רק גובה המשכנתא שקובע לאן ילך העולה החדש.

מירלה גל: גם במקומות בהם הורדנו את גובה המשכנתא ובמקומות בהם אנחנו אפילו לא אפשרנו רכישה, יש עולים שבוחרים לגור.

מירלה גל: אני רוצה לגעת בנושא החינוך והיכולת של בתי הספר לספוג עוד עולים.

מירלה גל: חשוב להדגיש, שלעיתים נעשה איזשהו מהל שבא להיטיב עם העולים, והעולים עצמם יוצאים חוצץ כנגד ההחלטה.

מירלה גל: ניקח לדוגמא את מערכת החינוך.

מירלה גל: היתה בזמנו החלטה, שקבעה מכסה מסוימת של עולים מאתיופיה בבתי הספר.

מירלה גל: נציגי העדה הלכו והגישו בג"צ על מנת שלא תהיה מכסה.

מירלה גל: התוצאה הסופית, היא שלראש עיריית קריית מלאכי יש כיתה שבה מתוך 33 ילדים, 32 הם עולים מאתיופיה.

יצחק בוכובזה: איך תפעלי שיהיה אחרת?

יצחק בוכובזה: זו הכמות של התלמידים בעיר.

מירלה גל: בזמנו היתה החלטה, שבוטלה בעקבות החלטת בג"צ.

מירלה גל: אם עודי ירצה, הוא יתייחס לזה בהמשך.

מירלה גל: אני מסכימה, כי ברוב המקרים ההתייחסות של ראשי הערים היא התייחסות עניינית ולא גזענית.

מירלה גל: אני אומרת את זה בצורה הברורה ביותר.

מירלה גל: פה ושם גם אני מרימה גבות, אבל בסך הכל ראשי הערים מציגים את הבעיות מתוך מצוקה אמיתית ולא מתוך גזענות כזו או אחרת.

מירלה גל: לגבי מערכת החינוך, אנחנו חשבנו שראוי היה שיימצא פתרון, שגם במסגרת בתי הספר הממלכתיים, בכל מה שנוגע לאותם עולים שנדרשים ללכת למערכת החינוך הממלכתי- דתי, יהיו כיתות שתאפשרנה להם לקבל את אותו חינוך.

מירלה גל: אנחנו בעד זה, אבל הדברים האלה הם אל רק בידנו, לצערי הרב.

מירלה גל: היתה כאן התייחסות לתוכניות שקיימות ברשויות השונות.

מירלה גל: אנחנו עושים הרבה מאוד פעילויות והרבה מאוד תוכניות באמצעות אגף הקליטה בקהילה ובאמצעות המחלקה לקליטת העולים האתיופים.

מירלה גל: בהרבה מאוד יישובים יש תוכניות.

מירלה גל: תוכנית כמו PACT, שהיא לא תוכנית שממומנת על ידי משרד הקליטה אלא על ידי הג'וינט.

מירלה גל: אני אישית פניתי לג'וינט בנושא של אשדוד.

מירלה גל: אני חושבת שראוי ונכון שגם באשדוד תהיה תוכנית PACT.

מירלה גל: זה לא תלוי בי, אבל אני יכולה לומר שבכל מה שנוגע לפרוייקטים של משרד הקליטה, אשדוד נמצאת על המפה.

מירלה גל: התייחסו כאן גם למוקדי הקליטה לעולים מאתיופיה.

מירלה גל: בשנת 200 יצאנו עם התוכנית החדשה למוקדי קליטה, שבאמצעותם אנחנו מטפלים בעולים.

מירלה גל: זה התחיל כמוקדים שכונתיים, אבל אנחנו מרחיבים את זה גם למוקדים עירוניים, מוקדים שיתנו טיפול עיר כולה.

מירלה גל: בסוף שנת 2004 ותחילת 2005 אנחנו הכפלנו את מוקדי הקליטה.

מירלה גל: אם בשנת 2004 היינו עם 9 מוקדי קליטה, בשנת 2005 אנחנו נהיה עם 18 מוקדי קליטה, שנותנים מענה כמעט מוחלט לכל הרשויות הגדולות שבהן יש עולים מאתיופיה.

מירלה גל: אני חושבת, שאין צורך להכביר מילים על ההצלחה של מוקדי הקליטה בכל המישורים, הן בנושא תעסוקה, הן בנושא תוכניות ייחודיות לנוער.

מירלה גל: יש הרבה מאוד תוכניות שאנחנו עושים באמצעות מוקדי הקליטה, כאשר הנושא של התעסוקה הוא אחד הנושאים המרכזיים.

מירלה גל: יש לנו הצלחות בתחום.

מירלה גל: הרבה מאוד השמות נעשו, קורסים והכשרות.

קולט אביטל: אנחנו רוצים שתתייחסי לתקציבי קליטה שניתנים לעיריות.

מירלה גל: חשוב להדגיש, כי נתח התקציב שמיועד לעולים מאתיופיה הוא הגדול ביותר במשרד הקליטה, בכל המישורים, בוודאי כאשר אנחנו נוגעים בנושא של הדיור ומרכזי קליטה, אבל גם בכל מה שנוגע לפעילויות.

קולט אביטל: במה את יכולה לעזור לקריית מלאכי?

מירלה גל: הסיוע שלנו לרשויות הוא בשני מישורים.

מירלה גל: המישור הראשון הוא במסגרת התקציב שאנחנו נותנים לרשות דרך אגף קליטה בקהילה.

מירלה גל: כל רשות מקבלת בתחילת השנה הערכה לגבי התקציב שיהיה מיועד לה, וכל רשות נדרשת לייעד תוכניות עבור העולים מאתיופיה.

יצחק מירון: זה בהיקף מאוד מצומצם.

יצחק מירון: זה לא עושה שום שינוי מהותי.

חנוך צמיר: ויש לך עוד חצי מיליון במוקד.

יצחק מירון: לא דיברתי על המוקד.

מירלה גל: אני דיברתי על שני מישורים.

מירלה גל: מישור אחד הוא דרך התקציב שמגיע לכל רשות, והמישור השני הוא דרך התקציב של מוקדי הקליטה.

מירלה גל: כל מוקד גדול קיבל חצי מיליון שקל שמיועדים אך ורק לקליטת העולים מאתיופיה.

מירלה גל: במוקדים החדשים שאנחנו נפתח, התקציב יהיה נגזרת של מספר התושבים, כי ברור שיישוב שיש בו 4,000 עולים מאתיופיה אינו דומה ליישוב שיש בו 1,200 עולים מאתיופיה.

מירלה גל: אנחנו מדברים על עשרות ומאות אלפי שקלים שמיועדים למוקדי הקליטה.

מירלה גל: דבר נוסף שלא נעשה עד היום, שהתחלנו איתו בסוף שנת 2004, הוא שביישוב שיש בו מרכז קליטה, כמו מבשרת, אנחנו נתנו תקציב מיוחד.

מירלה גל: אני חייבת לציין, ששיתוף הפעולה הולך וגובר.

מירלה גל: ייאמר לזכות של כרמי, שהוא לא הסתפק רק בתקציבים שהמשרד ייעד לו והוסיף תקציבים של הרשות.

מירלה גל: אני אישית פניתי למנכ"ל משרד הפנים, וביקשתי לראות, כיצד ניתן להחזיר חלק מאותם מענקים שהיו מיועדים לנושא של קליטת עלייה במסגרת התקציבים שמשרד הפנים מפנה לרשויות המקומיות.

מירלה גל: מעבר לתקציבים האלה שהזכרתי, משרד הקליטה מפעיל הרבה מאוד תוכניות שהוא מתקצב אותם.

מירלה גל: לעיתים, אנחנו דורשים מצ'ינג קטן של הרשות, אבל ברוב המקרים מדובר בתוכנית שמשרד הקליטה מתקצב אותה.

מירלה גל: אני אזכיר את הפעילויות בנושא של נוער בסיכון.

מירלה גל: אנחנו נכנסים גם לנושא של האובדנות.

מירלה גל: לצערנו, קיימת בעיה ספציפית בקריית מלאכי, ואני אישית נרתמתי לטיפול בבעיה הזו בקריית מלאכי ובראייה ארצית.

מירלה גל: אנחנו עושים גם הרבה מאוד תוכניות בנושא של השפה העברית.

מירלה גל: אנחנו באים ושמים את התוכניות האלה לפתחה של הרשות המקומית, מבלי שהיא נדרשת לתת תקציב משלה, או שהיא נדרשת לתת תקציב מינימלי בלבד.

חנוך צמיר: לי יש שתי השלמות קטנות.

חנוך צמיר: נושא אחד, זה מוקדי הקליטה.

חנוך צמיר: דובר על הכפלת הרשת.

חנוך צמיר: אנחנו מכסים עם הרשת הזו בין 70%-80% מכלל האוכלוסייה האתיופית במדינת ישראל.

חנוך צמיר: במילים אחרות, השירותים שבזכות המוקדים נחשפים לרוב הקהילה האתיופית, מה שלא היה ברור מאליו קודם לכן.

חנוך צמיר: כל המוקדים הללו מופעלים על ידי בני העדה האתיופית.

חנוך צמיר: מבחינתנו, זה עיקרון.

חנוך צמיר: אני מדבר על 45 אנשים שהם מנהלי מוקדים ורכזי תעסוקה.

חנוך צמיר: כולם בני העדה האתיופית, ויש לזה חשיבות מן המעלה הראשונה.

חנוך צמיר: אין ספק שחינוך ותעסוקה הם הדגלים.

חנוך צמיר: דגל התעסוקה הורם על ידנו בשנים האחרונות בצורה מאוד משמעותית, על ידי מהפך בחשיבה.

חנוך צמיר: אין מחסור בקורסים, וכל צעיר שרוצה בזה יכול למצוא את עצמו בקורס כזה.

חנוך צמיר: אנחנו למדנו לקח, כעי מצאנו את עצמנו עם הרבה מאוד אנשים שעשו קורס מספר אחד והכשרה מספר שתיים והסבה מספר שלוש, ונשארו מובטלים.

חנוך צמיר: הקו הזה פתוח בפני כולם.

חנוך צמיר: גם בנושא של לימוד עברית, אין שום מגבלה של זכאות.

חנוך צמיר: יש לנו יכולת להעביר כיתות ומורים עם האגף לחינוך מבוגרים במשרד החינוך, כולל השלמת השכלה.

קולט אביטל: מה צריכים לעשות ראשי ערים?

מירלה גל: לפנות אלינו.

צבי צילקר: האם אפשר להכניס אותם לכיתות עד שילמדו עברית?

חנוך צמיר: מה זה עד שילמדו עברית, 20 שנה, 30 שנה?

חנוך צמיר: מבחינת הזכאות, בכל מקום בו יאותר צורך, תוקם כיתה ללימוד העברית, כולל השלמת השכלה.

חנוך צמיר: אתם יודעים שזה קורה.

חנוך צמיר: אני רוצה לחזור לנושא התעסוקה.

חנוך צמיר: בשונה מהמסלול של הכשרה, קורס, לימוד וכו', אנחנו שמים דגש על ההשמה הישירה.

חנוך צמיר: אנחנו היום מחזיקים 17 רכזי תעסוקה בני העדה האתיופית ברחבי המדינה, שתפקידם לאתר מקומות עבודה, לנסות ולשלב כמה שיותר אנשים באותם מקומות שאותרו.

חנוך צמיר: בשנת 2004נעשו למעלה מ-1,000 השמות באמצעות המוקדים.

מירלה גל: למעלה מ-1,200.

חנוך צמיר: זה מאוד משמעותי, בהתחשב בקושי הכרוך בהשמה מהסוג הזה.

חנוך צמיר: אנחנו לא מסתפקים בהשמה, ומנסים לתת גם ליווי, כדי שהאיש יוכל לשרוד במקום העבודה.

חנוך צמיר: זו היתה אבן מאוד קריטית בכישלון.

חנוך צמיר: המטרה שלנו, היא האיש יאחז במקום העבודה ולא יעזוב אותו לאחר חודש או חודשיים.

חנוך צמיר: זה כיוון חדש, שאינו בא במקום לכיוון הקלאסי אלא במקביל אליו.

מירלה גל: אני לא ציינתי זאת, אבל ברור שכל המערכות האחרות של משרד הקליטה, אגף התעסוקה ואגף קליטה בקהילה, מעניקים לעולים מאתיופיה את אותו סיוע שמוענק לכל העולים האחרים.

יצחק בלק: במענקי האיזון שהמשרד מעביר לרשויות קולטות עלייה, מופיע מרכיב קליטה.

יצחק בלק: זה חלק אינטגרלי מהנוסחה.

קולט אביטל: זה נבלע בתוך התקציב.

יצחק בלק: תקציב הקליטה במהותו נועד לחזק את המנגנונים העירוניים לטיפול בעולים.

יצחק בלק: התקציב הזה חולק לפי כמות העולים.

יצחק בלק: המקדם של רשויות שקולטות עולים מאתיופיה, הוא גדול ב-25% יותר.

צבי צילקר: זה לא נכון.

צבי צילקר: מענק איזון מועבר גם לערים אחרות.

יצחק בוכובזה: זה לא קשור לעלייה.

יצחק בוכובזה: רעננה לא צריכה מענק.

צבי צילקר: אני לא מבקש מענק איזון.

צבי צילקר: בכל מה שקשור לקליטת עלייה, הייתי רוצה שיראו בנו כאילו אנחנו מקבלים מענק איזון.

צבי צילקר: לא ייתכן שעיר בסדר גודל שלנו תקבל 50,000,000 ועוד מענק קליטה, ואנחנו נקלוט פי 3 ונקבל אפס.

קולט אביטל: אני רוצה להקריא את מסקנות הוועדה, לפני שראש עיריית אשדוד עוזב.

קולט אביטל: גברתי המנכ"לית, אנחנו יודעים שנעשים דברים מעל ומעבר, ושההשקעות לעולים מאתיופיה הן הרבה יותר גדולות.

קולט אביטל: אנחנו מברכים על כל מה שנעשה, אבל עובדה היא שיש מקומות שבהם אנחנו עומדים בפני קריסה, כי יש פה תוצאה של תהליכים, של התקבצות לתוך שכונות שהופכות לשכונות עוני.

קולט אביטל: יכול להיות שבגלל האילוצים של החינוך הדתי, ילדים נאלצים להגיע לריכוזים מסוימים או לבתי ספר מסוימים או לפנימיות, המצוקות האלה קיימות.

קולט אביטל: אנחנו נתכנסנו בגלל המצוקות האלה, אוני חושבת שחייבת להיות פה חשיבה לגבי השאלה, למה כמה דברים לא הלכו בכמה מקומות, ואיך ניתן לשנות את המצב.

קולט אביטל: אנחנו חושבים שחייבים להגדיל את התקציבים לעיירות פיתוח שקולטות עלייה או לערים החלשות.

קולט אביטל: ברגע שאנשים עוזבים מרכז קליטה ומגיעים לאותן העיירות, הם ת.

קולט אביטל: פ של אותן העיירות.

קולט אביטל: משרד הקליטה בעצם כבר לא משקיע בהם במישרין, פרט לאותם המוקדים.

קולט אביטל: מי שמקבל על עצמו את כל העבודה, אלה הן העיריות.

קולט אביטל: לכן, אם יש כוונה לפתח ולעזור לפריפריה, יש הצדקה להגדיל מענקים בצורה זו הוא אחרת.

קולט אביטל: אולי לייחד אותם ולא להבליע אותם בתוך תקציב כללי, שמתוכו העירייה תשלם משכורות לעובדים שלא קיבלו משכורת במשך שנה.

קולט אביטל: עם כל הרצון הטוב, אני לא רואה שאנחנו מתגברים על המצוקה הזו, היא רק הולכת וגדלה.

קולט אביטל: אנחנו חייבים לעצור את הסחף הזה באיזשהו מקום ולעזור לאותן הערים.

קולט אביטל: חברת הכנסת סולודקין ואני חושבות, שחייבים למצוא דרך לתת תמריצים לערים שקולטות עלייה.

קולט אביטל: אנחנו כן חושבות שצריך להיות פיזור גדול יותר.

קולט אביטל: ברגע שקושרים אנשים למשכנתאות בסדר גודל מסוים, גם אם אין כוונת מכוון, הם מגיעים רק לאותם המקומות שבהם הם יכולים לקנות דירה.

קולט אביטל: עלו פה כל מיני רעיונות שנוגעים לבנייה הציבורית.

קולט אביטל: אנחנו נפנה לשר השיכון החדש בעניין הזה.

קולט אביטל: אנחנו קיבלנו רעיון מעובדת של משרד הרווחה, הלקוח מקנדה, Corperativ Buildung, ובמקום לתת לכל עולה כסף לקנות דירה, בונים בניין בכסף הזה, שיהיו בו תושבים מעורבים.

קולט אביטל: כך לא יוצרים את הגטאות.

קולט אביטל: בסופו של דבר, מוציאים את אותו הכסף, אותו אדם לא חייב לשלם משכנתא והדיון הזה יכול לשמש את העולים ולא ליצור את שכונות העוני.

קולט אביטל: אנחנו לא באים להציע פתרונות שעולים יותר כסף, אלא איך להשתמש בכסף הזה בצורה קצת יותר יעילה.

קולט אביטל: אני חושבת שפתרונות מהסוג הזה יכולים לעזור, וניתן לעשות אותם גם בערים כמו רחובות ורעננה, ולא רק בקריית מלאכי.

קולט אביטל: לכן, אנו קוראים לחשוב על הבנייה הציבורית.

קולט אביטל: כל ראשי הערים שנמצאים פה יפנו למשרד לקליטת העלייה, כדי לקבל יותר שעות ללימודי עברית ויותר כיתות ללימודי עברית ולהכשרה מקצועית.

מירלה גל: לא היה מצב שבו ביקשו מאיתנו לפתוח כיתה ללימוד עברית, ולא אפשרנו לו זאת.

מירלה גל: אני לא מדברת על בני נוער, שזה באחריות משרד החינוך.

מרינה סולודקין: מתי יהיה ערוץ טלוויזיה ללימוד עברית?

קולט אביטל: אפשר היה לעשות זאת דרך הטלוויזיה החינוכית, אם לא היתה כזו מלחמה על זה עם שרת החינוך.

מירלה גל: עשינו את זה.

קולט אביטל: בנוסף, צריך לקחת בחשבון ערים שרוצות לקלוט עלייה.

נגיסט מנגשה: הפרוייקט הלאומי מתמקד היום ב-9 ערים ויישובים.

נגיסט מנגשה: אנחנו מחכים לכסף מהממשלה.

נגיסט מנגשה: ברגע שהכסף מהממשלה ייכנס, הנהלת הפרוייקט הלאומי תשקול להיכנס לערים נוספות.

נגיסט מנגשה: אני אסירת תודה לראשי הערים שעושים מאמץ לקליטה של עולים מאתיופיה.

נגיסט מנגשה: אני רוצה לומר, שלא תמיד פותרים את הבעיה כשיש כסף.

נגיסט מנגשה: לפעמים אנחנו משועבדי גיוס משאבים לערים.

נגיסט מנגשה: אחת הסיבות שאנחנו לא נכנסנו לקריית מלאכי, היא משום ששם יש גיוס משאבים לעיר.

קולט אביטל: לא הבנתי את דברייך.

נגיסט מנגשה: אחת הסיבות שהפרוייקט הלאומי לא נכנס לשם, היא כיוון שנהיו תוכניות רבות ומשאבים רבים בקריית מלאכי.

נגיסט מנגשה: כל הילדים מגיל 12 עד גיל 18 מכוסים בתוכניות לשעות אחר הצוהריים.

נגיסט מנגשה: היה חסר מימון של 50 ילדים בבית ציפורה, והפרוייקט הלאומי ממן את זה.

נגיסט מנגשה: ראשי ערים צריכים להיות אחראים למיפוי תוכניות.

נגיסט מנגשה: אפשר לעשות לפעמים שינוי התקציבים לטובת דברים אחרים.

נגיסט מנגשה: באותן ערים יכולים לפתור את הבעיות, וזה לא תמיד קשור לכסף.

נגיסט מנגשה: לגבי הנושא של המשכנתאות, מצד אחד אנחנו שמחים להיות בעלי רכוש במדינת ישראל, ומצד שני יש דילמה היכן לקנות כי הכסף שאנחנו מקבלים לא מספיק.

נגיסט מנגשה: אני מעודדת את המשרד לקליטת העלייה שעושה מאמצים רבים להעלות את גובה המשכנתא.

נגיסט מנגשה: ברמה מדינית, צריך לעודד את זה שעולים ייכנסו גם לרעננה ולמקומות אחרים.

קולט אביטל: למה תמיד צריך לקנות דירות?

קולט אביטל: באיזו מדינה נאמר שצריך רק לקנות דירות?

נגיסט מנגשה: אנחנו באנו בלי רכוש למדינת ישראל.

נגיסט מנגשה: המתנה שהמדינה נותנת לנו, עוזרת גם לתדמית שלנו, שיש לנו רכוש משלנו שיישאר לילדים שלנו.

חנוך צמיר: לדור השני.

נגיסט מנגשה: לילדים שלי אין זום זכאות במדינת ישראל.

נגיסט מנגשה: לי אין חיסכון בשבילם.

נגיסט מנגשה: התקווה היחידה שיש לילדים שלי, היא הדירה שהמדינה אפשרה לי לרכוש.

נגיסט מנגשה: לגבי לימוד עברית, אפשר לפנות לאגף לחינוך מבוגרים במשרד החינוך.

נגיסט מנגשה: יש להם תקציבים ללימודי עברים למבוגרים.

מירלה גל: זה התקציב שלנו.

קולט אביטל: אני חשבתי שאת רוצה להוסיף, שגם את תשמחי לעשות זאת.

נגיסט מנגשה: אני אשמח לעשות שאת ברגע שהממשלה תיתן לי את הכסף שאני מחכה לו.

נח מנטסנות: בעניין הזה של אולפנים, אני פועל הרבה והקהילה נהנית מהשרות הזה.

קולט אביטל: ראש העיר טוב.

שמעון קוקוש: חבל שחברת הכנסת סולודקין לא נמצאת פה, כי היא השאירה פה רושם כאילו יש קושי בטבריה ואי אפשר לעשות כלום.

שמעון קוקוש: אפשר לשנות זווית ראייה, והבעיה תיפתר בקלות.

קולט אביטל: אנחנו קיימנו ישיבה מיוחדת בנושא, לאור בקשת ראש העיר טבריה שיאפשרו לו לקלוט עלייה, והובטח לנו שטבריה תיכנס לרשימה.

שמעון קוקוש: אני ראיתי שבמכרזים אנחנו נמצאים בקבוצה ג'.

שמעון קוקוש: אנחנו לא נוכל לעשות כלום.

קולט אביטל: הם רוצים לקלוט את העולים האתיופיים בטבריה, לאחר שהם עוזבים את מרכז הקליטה.

קולט אביטל: ביקשנו שהם ייכללו בין מקבלי משכנתאות.

שמעון קוקוש: אנחנו מופיעים בקבוצה ג' במכרזים שיצאתם.

שמעון קוקוש: א'-אפשר, ב'-בטווח של 25 קילומטר ו-ג'-למעט יישובים מסוימים.

שמעון קוקוש: בכל מקרה אנו לא נוכל להשתתף.

מירלה גל: כפי שציינתי קודם, התייעצנו עם משרד החינוך לפני שיצאנו במכרז האחרון למרכזי קליטה.

מירלה גל: קיבלנו מהם את רשימת היישובים שיכולים לספוג עוד עולים, וטבריה הופיעה כיישוב שמערכת החינוך הממלכתית- דתית בו לא יכולה לספוג יותר תלמידים.

מירלה גל: אם משהו השתנה מאז, אנחנו נפתח את המכרז גם בפניהם.

מירלה גל: בדרך כלל אני מוצאת את עצמי במצב הפוך, שאומרים לי כי המערכת לא יכולה לקלוט עוד.

קולט אביטל: מה לגבי המשכנתאות?

שמעון קוקוש: אני חושב שמשהו השתנה ושווה לעשות בחינה מחדש.

מירלה גל: אין בעיה.

מירלה גל: אנחנו מוכנים לבחון את הדברים מחדש.

עודי בהט: אנחנו הכנו את הרשימה הזו בקפידה, ביחד עם אנשי החינוך במחוז ועם אנשי השטח.

עודי בהט: לא התייחסנו לערים שי בהן כבר מרכז קליטה.

עודי בהט: צריך לזכור שבטבריה יש מרכז קליטה "רסיטל", שמזין את בתי הספר הדתיים בעיר.

עודי בהט: אחרי שהמכרז כבר יצא, נאמר לנו שאפשר היה לשלב עוד כמה עשרות תלמידים.

עודי בהט: אמרנו, שברגע שייצא מכרז חדש אנחנו נשקול בחיוב את הדברים.

קולט אביטל: מתי ייצא מכרז חדש?

עודי בהט: אני לא יודע.

שמעון קוקוש: כבר יצא.

מירלה גל: לא יצא עוד מכרז.

שמעון קוקוש: אנחנו מבקשים להיכלל בפנים.

קולט אביטל: יש פה שני ממדים.

קולט אביטל: יש ממד של קליטת עלייה במרכזי קליטה, ויש גם את העובדה שהם אינם כלולים ברשימת היישובים שבהם מותר לקבל משכנתאות.

קולט אביטל: אנחנו פנינו אליכם בעניין הזה.

קולט אביטל: אנחנו נעביר אליכם שוב את ההחלטות שהיו כאן.

קולט אביטל: נאמר לנו במפורש, שייעשה מאמץ לכלול גם את טבריה ברשימת הזכאים למשכנתאות.

שמעון קוקוש: אני מודה לך.

שמעון קוקוש: היום זה אמור לעבור במועצה באופן רשמי.

שמעון קוקוש: אנחנו מתייחסים לנושא הזה בכל הרצינות.

שמעון קוקוש: אני אשמח להיות בקשר עם המשרד.

שמעון קוקוש: אנחנו שמנו מנהל שיבנה תוכניות אמיתיות ויעשה את הכל בשיתוף פעולה עם המשרד.

שמעון קוקוש: אתם תיווכחו לדעת שאנחנו באמת רציניים.

שמעון קוקוש: יש לנו נכונות אמיתית.

מירלה גל: אני רק יכולה לברך על זה.

דפני מושיוב: אני רוצה לומר, כי ישנן הצלחות, וישנם מקומות בהם לא מספיק אפקטיבי מה שנעשה, למרות כל ההשקעה הגדולה של משרד הקליטה, שמנסה להיות אנטגרטור בין המשרדים, וכמובן קרנות וארגונים אחרים שקיימים.

דפני מושיוב: אולי זו ההזדמנות לבוא ולהסתכל על רצף העלייה של יהודי אתיופיה, והשינוי שהולך להיות בקרוב למרכזי הקליטה בארץ וליישובי הקבע ב-10 שנים הבאות, ולנסות וללמוד במה הצלחנו, במה נכשלנו והיכן אפשר לעשות שינוי.

דפני מושיוב: אולי כדאי שלא לראות את זה בראייה אחידה של תהליך הקליטה.

דפני מושיוב: האנשים הם שונים.

דפני מושיוב: יש דיפרנציאציה בין אנשים מבוגרים יותר לאנשים צעירים יותר, חולים כרוניים או זקנים.

דפני מושיוב: אולי לא לכולם מתאים תרשים הזרימה של הקליטה באותו אופן.

דפני מושיוב: אולי יש מסלול מסוים המתאים לחזקים, ומסלול אחר לחלשים שיזקקו לעזרה לאורך כל החיים.

דפני מושיוב: אני יודעת שעכשיו יש יותר ויותר זקנים שנשארים במרכזי הקליטה.

קולט אביטל: אם אין לאנשים המבוגרים האלה משפחות, גם אין טעם להתחיל ולהעמיס עליהם משכנתאות.

דפני מושיוב: אני מציעה לעשות את הכינוס מחדש יחד עם אנשי הקהילה, אנשי המקצוע, המשרדים השונים והארגונים, וננסה ללמוד במה הצלחנו, במה נכשלנו ומה השוני בין החברות השונות.

מירלה גל: אנחנו בהחלט עושים את זה.

מירלה גל: את אישית השתתפת לפני שנה ביום עיון שקיימנו בנושא הזה.

מירלה גל: אנחנו כל הזמן בודקים את עצמנו, האם הטיפול שאנחנו נותנים הוא הטיפול הנכון.

מירלה גל: נתתי לדוגמא את הכנסת הנושא של התעסוקה למרכזי קליטה.

מירלה גל: אם אנחנו מדברים על אוכלוסייה מבוגרת יותר, השנה הכנסנו לראשונה עולים קשישים למקבצי דיור.

חנוך צמיר: והצעירים לעומתם, מופנמים למרכזי קליטה שמיועדים רק לצעירים.

קולט אביטל: בישיבה שהיתה ב-14 ליוני בנוגע לטבריה נאמר, כי הוועדה קוראת למשרד לקליטת עלייה לכלול הכשרה מקצועית במרכזי הקליטה.

קולט אביטל: זה נעשה ואני שמחה.

קולט אביטל: בנוסף, הוועדה ביקשה מהמשרד לקליטת עלייה לפעול בנושא של קורסים ולערוך רביזיה ברשימת היישובים המועדפים לקליטת עולים מאתיופיה, ולכלול במסגרתה את טבריה ויישובים נוספים המעונינים לקלוט עלייה.

30095: אני חושב שלהכניס את הנושא של תעסוקה למרכז קליטה, לא יהיה מציאותי.

30095: עדיף להתחיל עם דיורי קבע.

קולט אביטל: כבר הכנסנו.

קולט אביטל: תודה רבה, הישיבה נעולה.