ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 16, פרוטוקול מספר 201, 2005-02-01 11:00

קולט אביטל: אני מתכבדת לפתוח את ישיבת ועדת העליה, הקליטה והתפוצות.

קולט אביטל: זאת ישיבה מיוחדת שמוקדשת לזכרו של ראול ולנברג.

קולט אביטל: מפאת כבוד האורחים שאינם דוברי עברית אנחנו נעשה מעשה מיוחד, שאנחנו בדרך כלל לא עושים אותו בוועדה הזאת או בכנסת.

קולט אביטל: אנחנו פשוט ננהל הישיבה הזאת היום באנגלית ברשותכם.

קולט אביטל: אני לא בטוחה שיושב ראש הכנסת היה מאושר מזה, אבל בכל זאת, אנשים שהם תרמו כל כך הרבה להיסטוריה היהודית ולהמשך קיומו של העם היהודי שנמצאים כאן אתנו היום, מזכים אותנו להתנהל ולהתנהג בצורה יוצאת דופן.

קולט אביטל: אנחנו חווינו בשבועות האחרונים טקסים רבים שהחזירו לנו הרבה זכרונות אפלים, אלה של השואה, כשציינו בשבוע שעבר בכנסת את יום השנה השישים לשחרור מחנה הריכוז אושוויץ ראינו אז את כל התמונות שהיו בטלביזיה ובוודאי רבים מאיתנו ראו בטלביזיה את הטקס שהתקיים באושוויץ עצמה.

קולט אביטל: כיהודים טבעי הוא שאנחנו מדברים על אותן טרגדיות אך בצד אותן טרגדיות שאי אפשר לתאר במלים שעלו בגורלו של עמנו, עלינו לזכור גם שעות של אומץ לב, שעות של גדולה.

קולט אביטל: אנחנו צריכים לזכור גם את אותם אנשים מעטים אך בני אדם טובים מאד שעזרו לנו במשך השעות האפלות האלה.

קולט אביטל: ראול ולנברג, אפילו בין האנשים הבלתי רגילים האלה היה יוצא דופן.

קולט אביטל: שום דבר לא הצביע על כך שאותו איש צעיר בן 32, שבא ממשפחה בעלת אמצעים, משפחת בנקאים ודיפלומטים, ילך ויסכן את חייו בהונגריה.

קולט אביטל: אני מבינה שהוא לא רק פעל כדיפלומט מיומן ביותר עם הרבה כוח דמיון אלא גם כשחקן.

קולט אביטל: כשרון המשחק שלו עזר לו כנראה לשחק את התפקיד.

קולט אביטל: אנחנו מבקשים לברך אתכם בני משפחתו על היותכם כאן איתנו, להודות לכם באיחור רב אבל באופן אישי על כל מה שהוא עשה ולקוות שכולנו לא רק נשמור לעד את זכרו אלא שפעולותיו וזכרונו יישמרו כמשהו אשר ישרה על כולנו לא לעבור תקופה חשוכה כזאת שוב.

קולט אביטל: תודה לכם וברוכים הבאים.

נתן שרנסקי: תודה לך גברתי יושבת הראש.

נתן שרנסקי: אני גם רוצה לברך את לואיז דה דארדל ומרי דופו שלמי שאינו יודע, הן שתי האחייניות של ראול שיחד עם כל המשפחה מובילות את המאבק לחקירת האמת על האישיות המופלאה של ראול ולנברג.

נתן שרנסקי: אני רוצה גם לברך את יושב ראש הוועדה לשחרור ולנברג וכמובן את שגריר...

נתן שרנסקי: כאן אתה רואה היום הרבה ניצולים שבאו ויודעים מיד ראשונה כמה נוראים היו הימים האלה וכמה שונים היו התפקידים וכמה אור נתנה באותם ימים העבודה של ראול ולנברג ... ...

נתן שרנסקי: מחוברת לאותה תרומה הירואית ייחודית מוחלטת, דוגמה ייחודית כיצד יכול אדם אחד, בזמן שכל העולם נכבש על ידי הרשע, לבצע שינוי בלתי ייאמן כזה.

נתן שרנסקי: אולם עם כל העובדות אלו, אנחנו לא יכולים לומר בישראל ובעולם הפתוח כי עשינו כל שניתן לעשות כדי לדעת את האמת, כדי לדעת את כל מה שקרה לראול ולנברג.

נתן שרנסקי: יש הרבה עדויות שהוא היה חי אחרי שנת 1947, השנה שבה באופן רשמי הוא נהרג.

נתן שרנסקי: דבר נוסף ואני מקווה שזה יבוא כהמלצה של הוועדה, חשוב מאד שכל העולם ידע על המורשת הייחודית של ראול ולנברג.

נתן שרנסקי: חינוך מתחיל מבית, אם בבתי הספר שלנו הילדים שלנו לא ידעו מי הוא ראול ולנברג ומה אדם אחד יכול במצב הנורא הבלתי אפשרי להציל עשרות ועשרות אלפים של יהודים, אם אנחנו בבתי הספר שלנו לא נלמד זאת, מה אנחנו יכולים לצפות מהעולם?

נתן שרנסקי: כך שמאד חשוב שזה ייהפך חלק מתוכנית הלימודים של בתי הספר בישראל ואני מקווה שזו תהיה אחת ההמלצות של הוועדה שלכם, גברתי יושבת הראש.

נתן שרנסקי: תודה לכם.

פרופ' ביאלובסקי: לפני שנים רבות שמעתי על ראול ולנברג ואז הבנתי שהוא היה גיבור גדול של העם היהודי, שהוא חלק מההסטוריה היהודית וזה מאד חשוב כי תולדות העם היהודי הם היסטוריה לנצח.

פרופ' ביאלובסקי: עתה כשידעתי שעומד להתקיים הדיון הזה, החלטתי לגלות מידע נוסף על ולנברג.

פרופ' ביאלובסקי: היום זה מאד פשוט, אתה פונה לאינטרנט שתי נקישות ואתה צופה בקובץ המתאר את חייו של ראול ולנברג ומאמציו העילאיים להציל את היהודים.

פרופ' ביאלובסקי: אני הבנתי שהוא היה אפילו שנה אחת כאן, פלשתין באותה עת, בחיפה.

לואיס דה דארדל: כן, למעשה לאמו היתה טיפת דם יהודי.

לואיס דה דארדל: אני מאמינה שזו אחת הסיבות שהוא הרגיש כל כך מעורב בגורלו של העם היהודי.

פרופ' ביאלובסקי: תודה לך.

פרופ' ביאלובסקי: כל העבודה שלו, הצלת העם היהודי, היתה עבודה הירואית.

פרופ' ביאלובסקי: אני מבין שהרכבות היו מלאות יהודים והיו מיועדות לאושוויץ, הוא קפץ אל הרכבת והתחיל לחלק ליהודים תעודות מעבר ואחר כך דרש שהיהודים עם תעודות המעבר יעזבו את הרכבת ותינתן להם האפשרות לעזוב ולעבור למדינות אחרות, היתה זו פעולה מסוכנת ועילאית.

פרופ' ביאלובסקי: בהתאם למספרים שמצאתי פייר ...

פרופ' ביאלובסקי: בהתאם למידע שלו היו באמת כמאה אלף יהודים שניצלו על ידי אדם אחד, זה מספר יוצא מן הכלל.

פרופ' ביאלובסקי: מה שקרה אחר כך, כולנו יודעים, קג"ב זה קג"ב.

פרופ' ביאלובסקי: אנחנו ממשיכים במאמצינו לגלות מה קרה.

פרופ' ביאלובסקי: אנחנו צריכים לזכור לתמיד את ראול ולנברג כגיבור הגדול ביותר של העם שלנו.

פרופ' ביאלובסקי: תודה לכם.

לואיס דה דארדל: יש לי הרבה מה לומר אבל דבר אחד הוא מאד נוגע ללב כאן.

לואיס דה דארדל: הרגשתי שהיום הוא יום מיוחד אבל להיות כאן כשאתם מכבדים אותנו ומדברים באנגלית, אני מצטערת אנחנו לא דוברות עברית, עושה את היום ליותר מיוחד.

לואיס דה דארדל: אני חושבת שזה מאד משמעותי לי, לנו למשפחה וגם לכם פה בישראל.

לואיס דה דארדל: כאשר הסבים שלי נפטרו ב-1980, שלושים וחמש שנה אחרי החטיפה שלו, הם חשו נטושים ומיואשים ואז אבי ודודתי לקחו את עבודתם עליהם.

לואיס דה דארדל: סבתי היתה תמיד אומרת, זו עבודה חשובה להמשיך את הקרב הזה, להביא לשחרורו, להחזיר אותו לביתו לא רק למען ראול ולנברג אלא בגלל שיש מיליוני אנשים שנחטפים באופן שרירותי וזה לא מתקבל על הדעת לאף אשה, לאף אם.

לואיס דה דארדל: כך שהיא עשתה את העבודה עבור כל האמהות בעולם.

לואיס דה דארדל: אני סבורה כי תודות לעבודה שלה, אתם יודעים היום על ראול ולנברג, מלבד כמובן אלה שניצלו על ידו, אחרת הוא לא היה הופך להיות סמל והעם היהודי היה ממשיך להאמין גם היום שלאף אחד לא היה איכפת ממנו.

לואיס דה דארדל: אני חושבת שהידיעה שהיו אנשים שכן עשו משהו, שסיכנו את חייהם, שעברו מארץ לארץ, שהרגישו מעורבים במה שקורה בהונגריה, אני חושבת שזה גורם להסתכל אחרת על מה שקרה על החיים באותה עת.

לואיס דה דארדל: עכשיו מה שאנחנו היינו באמת רוצים להבין הן התשובות לשאלות של הסבים שלי, של אבי ושל דודתי, מדוע הוא נלקח?

לואיס דה דארדל: מדוע הוא לא שוחרר מעולם?

לואיס דה דארדל: מדוע אף אחד לא עזר לו?

לואיס דה דארדל: אני סבורה שהדור שלנו, הדור שלאחר המלחמה צריך להבין, לקבל את התשובות לאותן שלוש שאלות כי אחרת איך ננהג בגבורים של היום?

לואיס דה דארדל: האם אנחנו עומדים להמשיך להתעלם מהם, האם אנחנו עומדים להמשיך לזנוח אותם?

לואיס דה דארדל: אני סבורה שלמעשה זה העניין האמיתי כיום, איזה פעולות אנחנו יכולים לעשות כי הוא היום סמל לאנשים שדואגים, שאיכפת להם מאנשים אחרים ועוזרים, נוקטים בפעילות.

לואיס דה דארדל: תודה לכם שהקשבתם לי.

קולט אביטל: אם יש מישהו שרוצה לדבר עברית, בבקשה, אני אתרגם לאורחות.

קולט אביטל: אני אמרתי בתחילת הישיבה שלכבוד האורחות ובאופן יוצא דופן ננהל את הישיבה הזאת באנגלית.

קולט אביטל: זה לא צריך למנוע מאלה שלא מדברים אנגלית, שרוצים לדבר, אני פשוט, מכיוון שאין תרגום סימולטני, אני אנסה לתרגם לאורחות.

מרינה סולודקין: יש לנו הכבוד לארח אתכן בישיבה שלנו של ועדת קליטה ועלייה.

מרינה סולודקין: הואיל וראול ולנברג היה חלק מהסטוריית הגולה, אתן כולכן חלק מההסטוריה של היהודית והישראלית שלנו.

מרינה סולודקין: לפני מספר שנים ארחתי קרובת משפחה אחרת שלכן שהיא אשתו של קופי ענאן, אני הייתי יושבת ראש הוועדה למעמד האשה והיא הרצתה בפנינו על הפמיניזם שקיים בארצות הסקנדינביות, זו היתה הופעה מרגשת של אשה גדולה שגם היא חלק מההסטוריה שלנו.

לואיס דה דארדל: בשבדיה אנחנו כמובן מבינים מה קורה כי שבדיה קרובה מאד לרוסיה.

לואיס דה דארדל: במהלך שלטונו של סטאלין היה קשה מאד לחקור על אדם אחד כי המצב היה כל כך מתוח.

לואיס דה דארדל: היום חלפו שלושה דורות ואני סבורה שאין שום סיבה להמשיך לשמור את הסוד על גורלו.

לואיס דה דארדל: גם רוסיה השתנתה מאד כך שאני יכולה לומר לכם, אם אתה מסכים, נתן שרנסקי, מה שקרה, למעשה אבי הוא חוקר והוא היה מאד מוערך בברית המועצות, הוא ביקר שם לעתים תכופות בענין אחיו וגם בעניינים המדעים שלו.

קולט אביטל: תודה רבה לך.

קולט אביטל: אסתר סולומוביץ, חברת כנסת לשעבר, אני אתרגם.

2507: אסתר סלומוביץ באה יחד עם אחותה כל הדרך מצפון הארץ, מהעיר ששמה נהריה כי היא הרגישה שהיא רוצה להיות חלק מהישיבה המיוחדת, לחלוק כבוד לאיש הענק הזה.

2507: כאשר היא היתה חברת כנסת, היא היתה חלק מפורום בכנסת שטיפל מצד אחד בנושאי אנטישמיות ומצד שני בהנצחת הזכרון של ראול ולנברג.

2507: היא מבקשת להודות לשגריר ודרכו לאנשים השבדים על מה שהם עשו.

2507: אמה נלקחה מיד אחרי המלחמה לשבדיה שם היא אושפזה למשך חצי שנה בבית חולים כי היא לא יכלה לאכול.

2507: לאחר מכן היא שהתה שנתיים בשבדיה ואז חזר לטרנסילבניה כדי לחפש אם מישהו מקרוביה נותר בחיים.

2507: כך שהיא מבקשת להביע את הכרת תודתה.

2507: אני מבינה שהיא השאירה לנו חומר.

מרדכי פלדיאל: שמי מרדכי פלדיאל אני מיד ושם.

מרדכי פלדיאל: יש לי שתי הערות להעיר, ראשית, אנחנו לא צריכים לדאוג אם היה לו דם יהודי או דם תורכי או דם סיני, מה שחשוב כאן היה הנשמה והיתה לו הנשמה הנכונה, הוא היה אביר הנשמה.

מרדכי פלדיאל: אנחנו ביהדות מאמינים שזה הדבר החשוב, מה שנמצא למעלה ולא כל כך בדם, אתה יכול להפוך ליהודי וזה לא משנה איזה דם יש לך.

מרדכי פלדיאל: הוא מייצג את המסורת היהודית, הנוצרית ואפילו המוסלמית.

מרדכי פלדיאל: בשבוע שעבר מישהו הראה לי משהו בקוראן - כנראה מוחמד שאמר כי אלוהים אמר שבמקום שמצילים נפש אחת כאילו הצילו את כל העולם כך שכנראה הוא לקח את זה מהתלמוד, הוא כנראה למד את התלמוד.

מקס גרונברג: אני מקס גרונברג ואני בוועדת אזרחות כבוד לראול ולנברג.

מקס גרונברג: אני הייתי רוצה להביע רק משאלה, במיוחד כאשר אביהן של לואיס ומרי לא יכול להיות איתנו היום אבל משאלתו היא להחזיר את ראול הביתה כדי שהוא יוכל להתאחד עם משפחתו.

מקס גרונברג: לכן מאד חשוב להבין שראול ולנברג עדיין נעדר וקרוב לוודאי בחיים.

מקס גרונברג: אני הייתי מבקש להתבטא במספר נקודות שהמשפחה היתה מעוניינת להבהיר ביחס למדינת ישראל.

מקס גרונברג: חשוב מאד שתצא אמירה ברורה וחד משמעית המבקשת מכל הארצות לסייע להגביר את החיפוש אחר ולנברג.

מקס גרונברג: כמו כן להמריץ את כל האזרחים עם ידע על הגורל של ולנברג להתייצב, כולל עולים מרוסיה בישראל, ולראות אם יש איזה שהוא מידע על מקום המצאותו של ולנברג.

מקס גרונברג: למטרה זאת הוכן עלון הנקרא פניה לציבור על מידע עובדתי על מקום המצאותו של ראול ולנברג.

מקס גרונברג: עלון זה מופץ דרך משרד החוץ הישראלי כיום ודרך משרדי החוץ השבדי.

מקס גרונברג: אני יכול לומר לכם ברשותו של השגריר, אם מותר לי לציין, אנחנו דיברנו שתי דקות לפני ישיבה זאת, שום דבר לא מתוכנן, והשגריר יידע אותי כי העלון נמצא עכשיו באתר הבית הרשמי של ממשלת שבדיה והם עדיין מחפשים אחר ראול ולנברג.

מקס גרונברג: תודה לך אדוני השגריר רידברג על כל העזרה שלך בעניין הזה.

מקס גרונברג: נקודה שלישית, אני אעריך מאד באם יש אפשרות שהוועדה הזאת תבדוק את ההצעה לקיים ישיבות בין-לאומיות של השגרירים הזרים שמוצבים בישראל כדי לראות איך אנחנו יכולים לשבת לערוך סיעור מוחות ולחפש דרכים חדשות למציאת ראול.

מקס גרונברג: לידיעתכם, שתי פגישות כאלה התקיימו בעבר בישראל בהשתתפות ממשלת ישראל, שגריר שבדיה כמובן ושגרירים זרים.

מקס גרונברג: נקודה שביעית, לכנס אסיפות דו שנתיות של מי שמעורבים בחיפוש על מנת לבחון את ההתקדמות ולתאם פעולות בין המאמצים הנמשכים.

מקס גרונברג: אנחנו מקווים שחוק הכנסת בעניין ולנברג יקודם במהירות כי הזמן אוזל ואנחנו מוקירים תודה למאמץ.

מקס גרונברג: במישור היותר אישי, אני לא ידעתי את מי אני אפגוש היום אבל הייתי רוצה להתחיל עם גברתי יושבת הראש אם יורשה לי.

מקס גרונברג: לפני מספר שנים בקבלת פנים בשגרירות השבדית, בעת כהונת השגריר הקודם, אני שוחחתי עם השגריר שמורק שהוא בגלל אסתר נסע לשבדיה.

מקס גרונברג: ואני שאלתי אם יש התעניינות במקרה כי לא ידעתי מי אתם באותו זמן והשגריר שמרוק אמר, אתה יודע, תן לי לדבר עם קולט.

מקס גרונברג: דיברנו מספר דקות ומשהו קרה, תודה לך על כך.

מקס גרונברג: לפני חמש עשרה שנה לערך הוא החליט כי חשוב שיהיה במשרד החוץ תיק על עניין ולנברג.

מקס גרונברג: אני חושב שכתוצאה מזה בעיקר אנחנו אולי יושבים כאן היום.

ראול ולנברג: הוא אומר שחשוב מאד להמשיך את החיפוש אחר ראול ולנברג.

ראול ולנברג: זה קשה מאד אבל יותר קשה אך יותר חשוב באותו זמן להתחיל לעבוד על מורשת ראול ולנברג.

ראול ולנברג: הוא אומר שזה חייב להעשות כי הוא מייצג דמות הירואית אפילו במונחים מיתולוגיים של המיתולוגיה היוונית של מי שנלחם במשך שלמה לבד מול כוחות הרשע והוא רצה לעשות זאת.

ראול ולנברג: זוהי הזדמנות מיוחדת כיוון שראול ולנברג מייצג את היחיד ואת העולמי, היחיד הוא אנחנו היהודים שאותם הוא הציל והעולמי כי הוא מגלם את הערכים האנושיים הנשגבים כמו, גבורה עילאית, אחווה, דמוקרטיה, כל דבר שהוא נפלא לתרבות המערבית.

ראול ולנברג: לכן הוא האישיות האידיאלית לגלם מסורת כזאת ולדעתו חשוב להציג דמות כזו במערכת החינוך.

ראול ולנברג: הוא מספר שבארגנטינה הצליחו לעשות זאת, הם הובילו תוכנית וראול ולנברג הוא חלק מתוכנית הלימודים שם.

ראול ולנברג: הוא שואל מדוע אין זה אפשרי לעשות זאת כאן בישראל.

דוברת: הגברת אומרת שזה אפשרי.

דוברת: למעשה היא מנהלת בית ספר והיא עצמה הנהיגה תוכנית כזו בבית הספר שלה.

דוברת: היא חזרה זה עתה משבדיה כי גיסה מר הרשקו קיבל שם את פרס נובל לכימיה יחד עם מר צ'חנובר, שניהם קיבלו השנה את הפרס.

דוברת: בעלה לא דיבר שנים רבות על השואה, בעלה נלקח למעשה ברכבת, היו שתי רכבות שיצאו באותו זמן, אחת לאושוויץ ואחת לאוסטריה, הוא היה בר מזל להילקח לאוסטריה.

דוברת: במשך שנים רבות הוא לא דיבר על כך אבל עם השנים הוא התחיל לספר את הסיפור.

דוברת: היא מספרת שהיא כל כך התרשמה מהסיפור הזה שהחליטה שכל שנה הם ילמדו על השואה, בבית הספר תמיד משתמשים בנושא זה כחלק מתוכנית הלימודים בזמן מסויים בשנה.

דוברת: היא לוקחת את ראול ולנברג כדוגמה הוא חלק מתוכנית הלימודים בבית הספר הזה.

קולט אביטל: אבל מה שאת עושה צריכים לעשות בכל מערכת החינוך.

קולט אביטל: הנקודה היא שמה שהיא עשתה מיוזמתה, אנחנו צריכים להכניס את זה בכל תוכניות הלימוד.

לארי קצברג: אני חלק מקבוצה הנקראת קבוצת העבודה הירושלמית להכרת מצילים יהודים בשואה.

לארי קצברג: אנשים שונים דיברו על ראול ולנברג, איזה איש גדול הוא, כך שאני לא אכנס לפרטים נוספים.

לארי קצברג: ברור שהוא היה דמות אלוהית.

לארי קצברג: אני הייתי רוצה לציין נקודות אחרות בעניין ולנברג.

לארי קצברג: אני סבור כי ראול ולנברג היה אדם בעל אמת ואיש פעולה.

לארי קצברג: הרבה אנשים ידעו דברים רבים באותה תקופה.

לארי קצברג: הוא היה אחד ממעטים שהחליט לעשות משהו כיחיד.

לארי קצברג: אני ניסיתי לחשוב מה האנשים האלה היו רוצים שאנחנו נאמר היום.

לארי קצברג: אחד הדברים שהייתי רוצה לומר, שבהסטוריה של השואה היו חייבות להיות מספר ברירות שאתה יכול לבחור ביניהן.

לארי קצברג: אנחנו נוטים להכיר אפילו באחד מהמצילים האלה, אם אנשים אלה לא היו קיימים, אולי לא היינו היום כאן.

לארי קצברג: עלינו לזכור את שמותיהם, הוא היה אחד מהם.

לארי קצברג: קארל לואיס דיפלומט שהיה בבודפשט לפני ולנברג, אם הוא לא שם, אולי הדברים היו יכולים להראות אחרת.

לארי קצברג: נקודה שנייה ואני סבור שהיא מאד חשובה כי הרבה מאד אנשים מתלוננים כי אנחנו לא מכירים מצילים יהודים.

לארי קצברג: אין לנו רחובות הנקראים על שמם, אנחנו לא משמרים את שמם.

לארי קצברג: הנקודה השנייה היא שאנחנו צריכים להכניס לתוכנית הלימודים לא רק את ראול ולנברג כיחיד אלא את התכונה הפרטנית המופשטת ביחוד בישראל שבה שמים את הדגש על קבוצות, אנחנו שמאלנים, אנחנו ימניים, אנחנו חרדים או אנחנו חילוניים.

לארי קצברג: ראול ולנברג היה יחיד, הוא לא היה חלק ממפלגה פוליטית או הוגה דעות נדיר.

לארי קצברג: במיוחד אם אנחנו חושבים על שורשי היהדות שאנו נוצרנו מצלם האל, בצלם אלוהים.

קולט אביטל: אני מבקשת לסיים את הישיבה אך לפני כן ישנו ישי העצני, הוא מייצג את מכון שלום.

קולט אביטל: הם הגישו הצעת חוק להמשך החיפוש אחר ראול ולנברג, דבר שהוא ממש טוב.

קולט אביטל: לפני שאתה מציג, אני רוצה לציין שהיא הוצגה כבר בכנסת על ידי ח"כ יצחק הרצוג שמשמש כיום כשר בממשלה.

קולט אביטל: מאז שהוא בממשלה, אין לו את הזכות לקדם את זה ולכן אני לוקחת על עצמי להציג את ההצעה.

קולט אביטל: כך אנחנו נאלצים לפעול עם התנועה של חברים בוועדה הזאת ואנחנו בוודאות ננסה לעשות את זה.

קולט אביטל: האם אתה רוצה לומר מספר דברים על ההצעה?

ישי העצני: ראשית כל אני רוצה להודות לך על העלאת הנושא החשוב הזה בוועדה היום ולך מר שרנסקי על העבודה על הנושא.

ישי העצני: ההצעה שיצחק ואני ביחד התחלנו לקדם בכנסת היא לכיוון נקיטת פעילות לנסות ללכת בעקבות ראול ולנברג ולמצוא אותו.

ישי העצני: הרעיון שעמד מאחוריי היה שמדינת ישראל והעם היהודי חייבים לעמוד מול ראול ולנברג ולהודות לו אך לא רק לראול ולנברג עצמו אלא לרעיון, לאופן בו אנשים יצאו מדרכם ופנו נגד המגמה, מה שנחשב בזמן מלחמה כדבר מסוכן.

ישי העצני: הם הלכו כנגד המגמה והצילו יהודים רבים.

ישי העצני: כך שהשאלה אם הם היו יהודים או לא יהודים היא חשובה אבל היא לא הדבר שבאמת חשוב.

ישי העצני: ישראל צריכה להוות דוגמה לכל בגמילה לאנשים שעשו מעשים טובים.

ישי העצני: ראול ולנברג הציל מאה אלף יהודים אני לא יודע כמה מכם- אני מנסה לספור את בני משפחתי ומצרף אליהם את כל החברים שלי, את כל החברים שאני מכיר, כל האנשים שהכרתי במהלך חיי והגעתי בהתחלה למספר תלת ספרתי ולאחר זמן כשממש ישבתי וחישבתי הגעתי למספר בן ארבע ספרות.

ישי העצני: אנחנו מדברים על מספר בן שש ספרות, מאה אלף איש, פנים, אנשים, ילדים, זקנים, סיפורים, לכל אחד יש את הסיפור שלו, זהו מספר בלתי נתפס.

ישי העצני: מה שישראל והעם היהודי צריכים לעשות זה לפעול ובכך לשמש דוגמה ולדעתי יהיה בכך לפחות כדי למלא צורך חינוכי כדי לומר משהו לדור הבא.

קולט אביטל: תודה רבה לך.

קולט אביטל: אני אקריא תחילה את ההחלטה של הוועדה בעברית ואחר כך אני אנסה לתרגם.

קולט אביטל: 2.

קולט אביטל: הוועדה תפעל יחד עם השר שרנסקי, השר לענייני תפוצות בירושלים לגבש תכנית עבודה להמשך החיפושים אחר ראול ולנברג.

קולט אביטל: 4.

קולט אביטל: הוועדה תעקוב אחר הפעולות הנעשות בתחום הזה, כי אנחנו לא יכולים כוועדה לפעול, אנחנו לא אקסקיוטיב.

קולט אביטל: אנחנו יכולים לעקוב אחר הפעולות של הממשלה.

קולט אביטל: אז הוועדה תעקוב אחרי פעולות הנעשות על ידי הממשלה, משרד החוץ והשר לענייני התפוצות.

קולט אביטל: תודה רבה מאד לכולם.

משה שוחט: לא בכל הערים בארץ קראו רחובות על שמו של ולנברג.

משה שוחט: אני מציע שתופנה תשומת לב לערים שאין דבר כזה ש –

קולט אביטל: אנחנו מנסים עכשיו, כיוון שאין לנו את כל המידע, להמליץ לכל הערים שאין להם, לקרוא רחוב על שם ראול ולנברג.

קולט אביטל: זה עתה שמעתי שמחר עומדים לחנוך רחוב כזה בירושלים.

קולט אביטל: תודה רבה.