ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 16, פרוטוקול מספר 178, 2004-12-15 09:00

קולט אביטל: אני מתכבדת לפתוח את הישיבה.

קולט אביטל: אנחנו הבוקר נזעקנו לדיון יותר מהיר מאשר כרגיל ולא היה מתוכנן.

קולט אביטל: אתמול קיימנו שני דיונים מאוד ארוכים ודווקא מאוד מעודדים על מה שקורה בקרב הקהילה האתיופית.

קולט אביטל: לפחות קיבלנו דיווח על התפתחות חיובית בכיוון שעות העבודה.

קולט אביטל: אבל כשקראנו ב"ידיעות אחרונות" את המאמר של יוסי יהושע, על הקשיים שבהם נתקלים יוצאי אתיופיה בצה"ל על אי מיצוי הפוטנציאל, החלטנו שזה הזמן לדון בנושא מבלי להיכנס להתלהמויות, תוך שמיעת הממצאים ותוך ניסיון להבין אותם.

קולט אביטל: זהו גם ניסיון לראות אנחנו, מצד אחד משרד הקליטה ומצד שני צה"ל, נערכים כדי להפיק את מרב התועלת מפוטנציאל שטמון שם.

קולט אביטל: מגישה שהיא מאוד חיובית בקרב יוצאי אתיופיה, מהתלהבות מאוד גדולה לשרת בצה"ל לעומת אנשים אחרים.

קולט אביטל: בעידן שכולנו זקוקים להם ורוצים לקדם עד כמה שניתן את האתיופים לתוך החברה הישראלית וצה"ל הוא המעבר החיוני, כדי שהאנשים האלה יקלטו בתוך החברה הישראלית.

קולט אביטל: אם חברי הח"כים רוצים להשמיע דברים, אני אנסה לגרום לכך שהדיון הזה יהיה כמה שיותר ממצה וכמה שיותר מהיר ואם אין לכם משהו מיוחד, כי כולנו באנו לשמוע, נעביר את רשות הדיבור לראש ענף תכנון ומחקר בצה"ל, סגן אלוף שלומי אברהם.

קולט אביטל: בבקשה.

שלומי אברהם: לפני סקירת הנתונים נתחיל בעשייה של הצבא בתקופה האחרונה: הצבא בעצם בעיתוי של הכתבה, נמצא בעיצומו של תהליך לבחינה.

שלומי אברהם: חלק מהמשתתפים פה היו שותפים לבחינה רחבה יותר בכל נושא מיצוי יוצאי אתיופיה בצבא.

שלומי אברהם: בין השאר, בשלבים הראשוניים שזה שלב המיון והאבחון התעסקותי, שלב שבו באמצעות כלי המיון השונים מתחילים את הבסיס לפני המיצוי בצבא.

שלומי אברהם: זה נעשה בחודשים האחרונים.

שלומי אברהם: העיתוי של הכתבה היה כבר אחרי שניים שלושה מפגשים שבהם העניין הזה הלך והבשיל.

שלומי אברהם: לכן, אנחנו בעצם נמצאים בעיצומה של עבודה.

שלומי אברהם: המפגש שהיה ב"ימין אורד" היה מפגש של הצבא עם גורמים שונים, שנכון לשמוע אותם ויכולים לקדם את הנושא.

שלומי אברהם: הצבא רואה חשיבות רבה בפתרון לבעיה, שעוד מעט נראה חלק מהדברים שלה.

שלומי אברהם: ננסה להציג חלק מהבעיות.

שלומי אברהם: לראות איך לשפר את המצב.

שלומי אברהם: מעבר לזה, אנחנו מודעים לזה שהצבא זו הזדמנות לעשות חלק מהשינויים והתיקונים ובין השאר, לשלב כוחות יחד עם השלב של לפני הצבא וגם השלב של אחרי הצבא.

שלומי אברהם: מבחינת הנתונים: בשלב הזה אני אתעלם מהכתבה ואנחנו נציג את הנתונים ואת הסקירה ונשמע את ההתייחסויות שלכם.

שלומי אברהם: חלק מהדברים בכתבה חלקיים, חלק מהדברים לא נכונים וחלק מוקצנים.

שלומי אברהם: אני אציג את הדברים כמו שאנחנו מכירים ורואים אותם: שיעור עולי אתיופיה שמתגייס לצבא גם בקרב הגברים וגם בקרב הנשים מסך כל המתגייסים הוא יציב.

שלומי אברהם: זאת אומרת, מתוך כל שנתון הגיוס האחוז של יוצאי אתיופיה לפי החלק היחסי באוכלוסייה הוא יציב והוא נע סביב 2%.

שלומי אברהם: בשנת 2003,2002 זה היה 2.2% וכך צפוי להיות גם ב-2004.

שלומי אברהם: זה אחוז הגברים יוצאי אתיופיה מקרב סך כל המתגייסים.

קולט אביטל: יש לכם נתונים גם על גיוס נשים?

שלומי אברהם: כן.

שלומי אברהם: גיוס הנשים הוא 1.2% מכלל המתגייסות.

שלומי אברהם: לגבי מיצוי שנתוני הלידה ואיך הם מתפלגים מבחינת מי מתגייס ומי לא מתגייס: גם כאן יש יציבות סביב ה-75% מתגייסים לצבא לגיוס רגיל.

שלומי אברהם: יש עוד נתח מצומצם שמתגייס לגיוס מיוחד.

שלומי אברהם: רק לשם השוואה, שיעור הגיוס הרגיל מסך כל המתגייסים שהם לא יוצאי אתיופיה אלא מסך כל האוכלוסייה, עומד על 73%.

שלומי אברהם: זאת אומרת, שזה נתון מאוד דומה ואפילו קצת גבוה יותר מאשר שיעור הגיוס הרגיל.

שלומי אברהם: אם ניקח את אותה שנה ונשווה, אז למשל בשנת גיוס 84, שהתגייסו בשנת 2002, שיעור יוצאי אתיופיה שהתגייסו היה 79%, כש-73% היו שיעור המתגייסים בסך הכל.

שלומי אברהם: זה נתון מעודד בקרב הגברים.

שלומי אברהם: בקרב הנשים, הנתון פחות מעודד.

שלומי אברהם: לשם השוואה, בשנתון 84, 40% מהנשים התגייסו בגיוס רגיל לעומת 58% מהנשים שלא יוצאות אתיופיה.

שלומי אברהם: זאת אומרת, כאן שיעור הגיוס נמוך יותר.

שלומי אברהם: שיעור הפטור מאוד גדול.

שלומי אברהם: רוב הפטור הוא פטור בגין הצהרת דת.

קולט אביטל: למען הגילוי הנאות, לפני שנה או שנה וחצי היתה לנו פה ישיבה עם גורמים מהרבנות הצבאית והרבנות הראשית, בעקבות כתבה שמאיימים על בנות בזמן הגיור, שאם תתגייסנה לצה"ל הן לא תקבלנה את תעודת הגיור.

קולט אביטל: כך שיש לזה גם השפעה בין אם במישרין ובין אם בעקיפין, למרות כל ההכחשות.

מרינה סולודקין: הם משרתים בשירות לאומי, לא?

שלומי אברהם: כן.

שלומי אברהם: אין לי את הנתונים, כי אנחנו לא אחראים על זה, אבל יש נתח מאוד משמעותי מבין הבנות שמשרת בשירות הלאומי.

שלומי אברהם: עכשיו ניגע בכמה נתונים שחלקם הוצגו כאן, בכתבה: מבחינת הגדרות, הקב"א זה קבוצת איכות.

שלומי אברהם: זה כלי מיון ראשוני, שמורכב ממספר מדדים ובא להצביע על איכות יחסית של הפרטים.

שלומי אברהם: הוא מורכב מהדפ"ר שזה דירוג פסיכוטכני ראשוני.

שלומי אברהם: זה בעצם מבחן פסיכוטכני שבא לבחון יכולות קוגניטיביות.

שלומי אברהם: מהצד"כ, שהוא ציון דרך כללי, שהוא בוחן את התאמת הפרט לשירות ביחידות השדה, כשהוא מוכוון לתפקידי הלחימה והוא נעשה על ידי ראיון.

שלומי אברהם: וצה"ר, שזה ציון השכלה ראשוני, שזה מדד לאיכות ההשכלה.

שלומי אברהם: זאת אומרת, הוא משלב מספר דברים כמו שנות לימוד, יחידות לימוד וכולי והוא בא לתת איזה שהוא מדד על איכות ההשכלה.

שלומי אברהם: כל זה יחד נותן את הקב"א.

שלומי אברהם: לגבי הנתונים: נשים מיד את הנתונים הבעייתיים ואחרי זה, נראה את התהליכים והפעילויות שהצבא עושה בשנים האחרונות, חלקם הרבה מאוד זמן וחלקם הרבה פחות, ממש בתקופה האחרונה, כדי להבין אך אנחנו מתמודדים עם העניין.

שלומי אברהם: התפלגות ציון הקב"א בקרב המתגייסים בכלל, אם ניקח את שנת 2003 כשנה שתוכל להיות השוואתית, אז בקרב הצברים בערך סדר גודל של 26% הם בקב"א 54 עד 56, שהוא קבוצת האיכות הגבוהה ביותר.

שלומי אברהם: 33% הם בקבוצת האיכות של קו ה-51 עד 53.

שלומי אברהם: קבוצת האיכות בקו הבינוני והנמוך הוא סדר גודל של 40% בעוד שבקרב האתיופים, שיעור הקב"א הנמוך הוא 47%, הבינוני הוא 41%.

שלומי אברהם: זאת אומרת שיחד, הם בסדר גודל של כמעט 90% קב"א בינוני ונמוך לעומת 40%, שזו ההתפלגות בקרב הצברים.

שלומי אברהם: התפלגות דומה היא גם בקרב העולים, בשינוי קל וקבוצת הקב"א הגבוה, בין 54 ל-56, פה זה קרוב לאחוז אחד, לעומת 26% שהם בקרב הצברים.

שלומי אברהם: ההתפלגות הקב"אית היא נמוכה ביחס לשאר האוכלוסייה והיא האינדיקציה, בין השאר, לאיזה שהוא סימפטום שאנחנו צריכים לבחון אותו יותר לעומק.

קולט אביטל: כשאתם מרכיבים את הכל, כמה אחוזים יש לדפ"ר, למבחן הפסיכוטכני?

ענת קדם: 50%.

קולט אביטל: כי נתקלנו בבעיות דומות לגבי הפסיכוטכני גם בנושאים אחרים, גם אצל הרוסים.

קולט אביטל: חוסר הבנה של שפה ודברים מהסוג הזה.

ענת קדם: לגבי יוצאי חבר העמים אין לנו דבר כזה.

ענת קדם: אנחנו לא מכירים סוג כזה של פער.

ענת קדם: הפער הזה יותר מאפיין קבוצות אחרות.

מרינה סולודקין: זה היה בשנים הראשונות ולא עכשיו.

23637: בקרב חבר העמים זה כן יכול לאפיין את קהילת יוצאי קווקז.

ענת קדם: למשל.

ענת קדם: אז יש קבוצות מסוימות שאנחנו מכירים את התופעה הזאת אצלם.

קולט אביטל: אני זוכרת שהיה לנו כאן דיון לגבי בחינות כניסה לאוניברסיטה וכולי, שהרבה מאוד עולים נתקלו בבעיה של המבחן הפסיכוטכני בגלל חוסר הבנה והצורך להתאים לקבוצות שונות את המבחן הפסיכוטכני.

קולט אביטל: לכן שאלתי.

מרינה סולודקין: משלמים כסף ולוקחים קורסים של המבחן הפסיכוטכני, אבל לא כולם יכולים לעשות את זה.

אבי בורגר: למיטב ידיעתי, גם האוניברסיטאות עוד לא פתרו את הבעיה הזאת.

שלומי אברהם: בקרב מתגייסות, הבעיה די דומה והשיעורים די שונים אבל לעומת הצברים, במידה מסוימת גם העולים, סדר גודל של 40% הם בקו הבינוני ונמוך לעומת מעל 90% שהם הקו הבינוני והנמוך בקרב המתגייסות.

שלומי אברהם: אותה בעיה.

שלומי אברהם: הצד"כ על התפלגות של עולי אתיופיה דומה יחסית לצברים.

שלומי אברהם: רמת העברית של ילידי אתיופיה גבוהה יחסית לעולים, אם אנחנו מסתכלים על זה בתוך הקבוצה של העולים.

שלומי אברהם: הבעיה היא נתוני הדפ"ר.

שלומי אברהם: נתוני הדפ"ר נמוכים.

שלומי אברהם: עוד מעט ניגע בזה ונראה את המיצוי.

שלומי אברהם: הכלים האלה הם כלים שאמורים להיות כלים תומכים החלטה לקראת השיבוץ והמיצוי בצבא.

שלומי אברהם: אנחנו נראה איפה הם משפיעים יותר ואיפה פחות.

שלומי אברהם: הם משפיעים בעיקר במערכי הקורסים בצבא ועוד מעט ניגע בזה.

שלומי אברהם: איפה הם לא משפיעים בכלל?

שלומי אברהם: למשל בלחימה, הם כמעט ולא משפיעים.

שלומי אברהם: מה שמוביל הוא רצון הפרט ואנחנו נרחיב על העניין הזה.

קולט אביטל: אבל בתפקידי פיקוד כן.

שלומי אברהם: עוד מעט נדבר על תפקידי פיקוד וקצונה.

יששכר מקונן: אולי מישהו יכול לעדכן אותנו בעניין של הדפ"ר.

יששכר מקונן: לגבי הקב"א הבנו.

יששכר מקונן: אבל מה המרכיב של הדפ"ר?

קולט אביטל: זה המבחן הפסיכוטכני.

קולט אביטל: זה הכל.

ענת קדם: מבחן פסיכוטכני זה כבר מכשלה.

שלומי אברהם: אז כמו שאמרתי, בעניין של הדפ"ר אנחנו עושים איזו שהיא תכנית מאוד רחבה, שנוגעת בהרבה מאוד תחומים.

שלומי אברהם: אחד התחומי שאנחנו בוחנים אותו זה העניין של לנסות למצוא שיטות אבחון מותאמות.

שלומי אברהם: עוד מעט נסביר קצת על הבעיה ועל הכיוון.

שלומי אברהם: עכשיו אני אנסה למפות קצת פעילויות שנעשות בצבא, שבסופו של עניין, אנחנו מבינים וגם חלק מזה הועלה.

שלומי אברהם: הבעיה היא לא רק העניין של המבחנים הפסיכוטכנים או הדפ"ר אלא גם העניין של מודעות והסברה ובהמשך, גם בעיות או תחומים שצריך לטפל בהם גם במהלך השירות וגם בסופו.

שלומי אברהם: יש ליווי ותמיכה בנוער מנותק בכל הארץ.

שלומי אברהם: זה בשיתוף פעולה שנעשה גם על ידי הצבא.

שלומי אברהם: יש שם חלק משמעותי של יוצאי אתיופיה.

שלומי אברהם: זה נעשה יחד עם משרד החינוך.

שלומי אברהם: יש פה פעילות שמנסה לגעת גם בקצה הזה.

שלומי אברהם: במרבית הפנימיות ובבתי הספר ישנם מד"נים ומפעילים שם בעצם תכנית של הסברה על תהליכי גיוס.

שלומי אברהם: זה חלק מהאקט ההסברתי.

שלומי אברהם: יש גם שבוע גדנ"ע שבו משולבים יוצאי אתיופיה.

שלומי אברהם: בקיץ האחרון היו כ-200 יוצאי אתיופיה שהשתתפו בגדנ"ע.

שלומי אברהם: ישנם גם גרעיני נח"ל שמכוונים לערים שבהן יש ריכוזים גדולים של יוצאי אתיופיה.

שלומי אברהם: כל זה אמור לכלול איזו שהיא פעילות, שאנחנו מסתכלים עליה מחדש ורוצים להרחיב אותה, אבל כל זה חלק מפעילות שקיימת כבר היום בנושא של הסברה והגעה אל הפרט וטיפול פרטני במוקדים מסוימים.

שלומי אברהם: יש פעילות של זימון יוצאי אתיופיה לבדיקת קשיים כלכליים לפני גיוס.

שלומי אברהם: בעצם להתחיל את התהליך הזה עוד בשלבים מוקדמים, כדי שאפשר יהיה לפתור אותו באמצעות כלים שונים עם גיוסם.

שלומי אברהם: זה נעשה בצורה ייחודית עבורם.

שלומי אברהם: אבל בנושא של מיון קדם צבאי לקורסים והכשרות, בעיקר לבנות, כמעט ואין התחשבות בנתוני הבנות.

שלומי אברהם: ההסתכלות המובילה מתוך הבנה של בעייתיות מסוימת, מה שמוביל זה המוטיבציה, הרצון של הבנות להגיע ליעדים השונים ובחינה פרטנית.

שלומי אברהם: בנושא הלחימה, יש מספר תחומים.

שלומי אברהם: ראשית, יש מכינה קדם צבאית שאמורה להכין את הנוער יוצא אתיופיה לפני גיוס ליחידות לוחמות.

שלומי אברהם: יש הקלות מסוימות בזימון הראשוני ליחידות התנדבות.

שלומי אברהם: זאת אומרת, במתן הזדמנות ראשונית.

שלומי אברהם: כאשר השיבוץ נעשה במנותק, על פי צרכי הצבא ועל פי נתונים שונים אחרים, אבל במנותק מהנתונים האיכותיים.

שלומי אברהם: הדגש המרכזי הוא בעצם רצון הפרט.

שלומי אברהם: זה השיבוץ ללחימה ועוד מעט, נראה את הנתונים.

שלומי אברהם: יש באמת שיבוץ גבוה של יוצאי אתיופיה בקרב יחידות השדה, כלוחמים.

שלומי אברהם: מבחינת פיקוד וקצונה, גם כאן הבנו שיש איזו שהיא בעיה ובעצם נתוני האיכות מהווים איזו שהיא מגבלה, סף כניסה, שחסם כניסה.

שלומי אברהם: לכן, לגבי הפיקוד אין התחשבות בנתונים האישיים, נתוני האיכות אלא מה שמוביל זה בעצם המלצת המפקד, על פי הניסיון והתאמת החייל.

קולט אביטל: אז בעצם לקב"א אין חשיבות ואתם בכל זאת, למרות נתונים כאלה ואחרים כן מגייסים אנשים לתפקידי פיקוד, אם יש המלצה של המפקד?

שלומי אברהם: כן, חד משמעית.

שלומי אברהם: גם מבחינת מתן הזדהות לקורסי קצונה, אז גם כאן היציאה למפד"ק לקצונה נעשית בלי התחשבות בנתוני האיכות.

שלומי אברהם: זאת אומרת, אם יש מגבלות איכותיות בצבא על פי התפלגות מסוימת, לגבי יוצאי אתיופיה אין דבר כזה ובעצם כל מי שבהמלצת המפקד מתאים, הולך למבחן לקצונה.

שלומי אברהם: זה פחות או יותר מה שקורה עד היום.

שלומי אברהם: יש שני תחומים ואולי ניגע בהם.

שלומי אברהם: תחום העתודה – בשנים האחרונות חל גם בו איזה שהוא שינוי ושיפור.

שלומי אברהם: ממכינה קדם אקדמית של יוצאי אתיופיה שהיא מכינה לפעילות אקדמית ובעיקר במגמות של הנדסה ומדעים מדויקים ומגמות יוקרתיות כמו כלכלה ומשפטים.

שלומי אברהם: יש סיוע בשכר לימוד, במענקי דיור למרבית יוצאי אתיופיה.

שלומי אברהם: כמעט ללא יוצא מן הכלל הם נהנים מסיוע בסדר גודל משמעותי.

שלומי אברהם: נדמה לי שזה משהו כמו 15000 שקל.

קולט אביטל: זה מהצבא?

שלומי אברהם: מ"עתידים".

שלומי אברהם: כמו כן, יש ליווי של חונכים גם חברתיים וגם אקדמאים במהלך הלימודים.

קולט אביטל: על איזה מספרים אנחנו מדברים?

שלומי אברהם: נדמה לי שבפעם האחרונה היה משהו כמו 15 - -

זהבה שמעון: אני שמעתי את הנתון של 30.

יששכר מקונן: בשלב זה רק בטכניון.

יששכר מקונן: קבוצת הטכניון מונה 30 אנשים.

קריאה: ובאוניברסיטה העברית מונה 35,40 איש.

קולט אביטל: כל זה במסגרת "עתידים"?

קולט אביטל: זאת אומרת שאנחנו מדברים כרגע על 70 איש.

יששכר מקונן: משהו כזה.

יששכר מקונן: לא עובר את ה-100.

יששכר מקונן: יכול להיות שיש גם בעוד מקומות כמו מכון ויצמן, אבל זו קבוצה מצומצמת.

שלומי אברהם: צריך לזכור שהתכנית היא מאוד ייחודית.

שלומי אברהם: היא לא מסתכלת כרגע על התכנון ועל הצרכים המדויקים של הצבא.

שלומי אברהם: זו תכנית שמנסה לקחת באמת את המתאימים ביותר ולראות שמצליחים לשלב אותם במקומות היוקרתיים ביותר.

שלומי אברהם: גם אם צריך יותר או פחות, מה שמוביל פה זה בעצם ההיקף של המתאימים.

שלומי אברהם: יש פרוייקט נוסף שמשלב את יוצאי אתיופיה בלימודי הנדסאות, י"ג, י"ד במכללת חיספין, בתחום הטכנולוגי.

שלומי אברהם: קצת על "זינוק בעליה".

שלומי אברהם: יפרט מר בורגר.

אבי בורגר: כמה מילות רקע מבחינתנו: כענף עליה שמסתכל על מיקום קליטת העלייה בראיה רחבה, לפני צבא ואחרי צבא, זה תופס את התפקיד של הצבא משני מקומות.

אבי בורגר: יש פה שילוב של שני אינטרסים שמתחברים יחד: אינטרס של החיילים העולים לשרת במקום שהוא משמש כמקום מספר 1 למוביליות חברתית והצבא, שרוצה להשתמש במיטב היכולת, המילה שנוקטים בה זו המילה: מיצוי.

אבי בורגר: למצות את החיילים במיטבם.

אבי בורגר: הנתונים הם לא נתונים מפתיעים.

אבי בורגר: אנחנו פועלים לאורם כבר מספר שנים.

אבי בורגר: אין בזה שום חדש, בידיעות האלה.

אבי בורגר: להפך, לאחרונה גיבשנו גם איזו שהיא דרך התמודדות בצורה יותר מרוכזת.

אבי בורגר: המחשבה היא לפתח מערכת מיון נפרדת מבחינתנו, כמי שמתעסק בהשתלבות.

אבי בורגר: לא בתחום המקצועי של מיון.

אבי בורגר: מבחינה חברתית, לפתח מערכת מיון נפרדת, לתפיסתי, מביא את הקבוצה שתעבוד לפי המערכת הזאת הצידה.

אבי בורגר: היא לא תשלב אותה, היא תסיט אותה הצידה.

אבי בורגר: במערכת שלא ידעו איך לחייל אותה אל המערכת הראשית.

אבי בורגר: לכן גם התנגדנו באופן עקרוני לדרך כזאת.

אבי בורגר: ניסינו למצוא כל מיני דרכים שהן דרכים עוקפות.

אבי בורגר: לגבי פרוייקט "זינוק בעליה": בשיתוף עם הג'וינט, עם זהבה ויפעת שיושבות כאן ובשיתוף המון גופים שעוסקים בקליטת עליה וחלקם יושבים כאן מסביב לשולחן, גם משרד הקליטה וגם משרד החינוך וגם הפרוייקט הלאומי וגם הסוכנות היהודית והחברה למתנ"סים וטעיתי שהתחלתי למנות, כי בטח שכחתי מישהו, כי זה באמת איגום של כל מי שעוסק בקליטת עליה, שמצאנו שרוצה להצטרף והדלת פתוחה.

אבי בורגר: הפרוייקט הזה יצא כבר לדרך ואני מדבר על משהו שכבר פועל במספר ישובים בארץ.

אבי בורגר: הרעיון הוא ליצור רצף בטיפול ובליווי של חיילים.

אבי בורגר: יש שתי קהילות שנדרשות בשירות הצבאי: יוצאי אתיופיה ויוצאי קווקז.

אבי בורגר: הפרוייקט יוצר רצף כרונולוגי.

אבי בורגר: זאת אומרת, מלפני הצבא ועד אחרי הצבא.

קולט אביטל: באיזה גיל אתם מתחילים?

אבי בורגר: בגיל 16.

אבי בורגר: ברגע ששמים עליו תווית מלש"ב (מועמד לשירות ביטחון), אנחנו מסתכלים עליו כבר גם בפרוייקט הזה ותכף אגיד גם איך.

אבי בורגר: הרציפות השניה זו הרציפות של כל הגורמים שעסוקים בעניין.

אבי בורגר: מערכת החינוך, הצבא, הכנה לצה"ל וגם היחידה להכוונת חיילים משוחררים, זאת אומרת, ההכנה לאזרחות.

אבי בורגר: כולם מאוגמים בתוך הפרוייקט הזה.

אבי בורגר: כיצד זה בא לידי ביטוי בפועל?

אבי בורגר: בכל ישוב, שיש בו ריכוז של בני הקהילה, אנחנו שמים רכז.

אבי בורגר: בינתיים, זה עסק שמתחיל לעבוד.

אבי בורגר: הרעיון הוא לשים רכז בכל מקום כזה.

אבי בורגר: כרגע, יש במספר ישובים בארץ רכזים שמתחילים לעבוד והמימון הוא מאיפה שאנחנו יכולים להשיג.

אבי בורגר: מה זה אנחנו?

אבי בורגר: הג'וינט ששם את הכספים, הפרוייקט הלאומי, זה תנועת הצופים שנרתמה לעניין הזה, החברה למתנ"סים שמנסה לעזור ורשויות מקומיות ופה, בקטע הזה אולי זהבה תוכל לפרט יותר, כי היא בקיאה בנושא.

אבי בורגר: עכשיו אני אספר על תפקיד הרכז, כי זה בלב השינוי.

אבי בורגר: אנחנו בעצם בונים פונקציה שמלווה את המלש"בים מתחילת המלש"ביות שלהם ותוך כדי השירות הצבאי.

אבי בורגר: זו פונקציה שמגולמת באדם שמכיר את האנשים אישית.

אבי בורגר: הוא מכיר את המשפחה שלהם, הוא חי בקהילה.

אבי בורגר: כלומר, מגיל 16 כל נער בארץ מקבל עוד סטטוס אחד – מלש"ב.

אבי בורגר: התפקיד של הרכז הוא בהתחלה להכנה לשירות.

אבי בורגר: אחר כך, הוא מלווה אותו בקליטה בצבא.

אבי בורגר: זאת אומרת, הוא מלווה אותו בבקו"ם ובמקומות שבהם מי שמתגייס עומד רגע חסר אונים, כי הוא נתקל במערכת - -

קולט אביטל: בכמה אנשים מטפל רכז כזה?

אבי בורגר: בכל הנוער המתגייס מאותה קהילה.

אבי בורגר: מכיוון שאנחנו מדברים על מספרים לא גדולים, זה אפשרי.

אבי בורגר: אנחנו מדברים על מנת גיוס של בסביבות 1000 בשנה מחולק ל-3 מחזורים.

אבי בורגר: זה לא מספרים שאי אפשר לעמוד בהם, כי זה מחולק לקהילות השונות.

אבי בורגר: ההיכרות שלו גם את הקהילה, גם את המשפחה וגם את החייל עצמו עוזרת גם לו עצמו, לחייל ובהבנת מה שקורה אותו.

אבי בורגר: אנחנו יודעים שאצל יוצאי אתיופיה למשל, כשהם עושים את העריקות, הם לא עושים אותה על מנת להשתחרר מהצבא.

אבי בורגר: הם עושים אותה כדי לשנות את השיבוץ וזה מגיע בצורה מהירה מאוד.

אבי בורגר: זאת אומרת, הוא לא קיבל מה שהוא רוצה, הוא מחליט שהוא לוקח את הרגליים והולך ומאותו רגע מתחילה אסקלציה, הוא עובר מנפקדות לעריקות ואחר כך, לך תוציא אותו.

אבי בורגר: הוא חייב כבר להישפט וזה כלא וסיפורים.

אבי בורגר: אז פה תהיה לו כתובת לברר.

אבי בורגר: הכתובת הזאת ממשיכה גם בצד השני, כי כרגע קיבלנו גם את ההסכמה של הצבא, של רשויות אכ"א, שהרכז הזה עומד אל מול הצבא.

אבי בורגר: זאת אומרת, הוא גם מייצג את אותו חייל אל מול שלטונות הצבא לגבי השיבוץ שלו, לגבי הנתונים שלו.

אבי בורגר: הוא יכול להגיד מילה מעבר לנתונים היבשים, כי הוא מכיר אותו.

אבי בורגר: זה, בדיון ראשוני שהיה השבוע אצל ראש חטיבת תכנון של כוח האדם, תת אלוף אבי זמיר, שנתן או.

אבי בורגר: קי.

אבי בורגר: ונתן הנחיות כיצד אנחנו פורטים את זה לעבודה יישומית.

אבי בורגר: בסופו של דבר, אני משתמש בדוגמה מושאלת ממקום אחר:

אבי בורגר: כמו שפעם היתה דומיננטית מאוד ועדת הביטחון של התק"ם, שבעצם ניצלה את ההיכרות האישית שלה את הנוער של הקיבוצים ולפעמים באה ואמרה לצבא: אתם טועים.

אבי בורגר: אמנם נתוניו גבוהים אבל הוא מתאים למה שאתם שמים אותו להיפך, אותו דבר הרכזים האלה.

אבי בורגר: בעניין הזה, אנחנו מונעים שיהיו פה חיבורים גם לגבי הרציפות בתהליך של החייל לאורך כל התחנות שהוא עובר בדרך וגם חיבור, שעד היום נעשה בצורה מאוד חלקית ולא כל כך מוצלחת של תמיכה גם של הקהילה וגם של המשפחה בשירות הצבאי.

אבי בורגר: אלה דברים שאנחנו בונים עליהם מאוד חזק, שתמיכה של משפחה בשירות הצבאי תעזור לחייל להתקדם בשירות.

קולט אביטל: סליחה שאני נכנסת לדבריך בשלב הזה, אבל מכל מה ששמעתי עד עכשיו שמעתי שני ממדים: את המימד של הצבא מסביר פנים.

קולט אביטל: זאת אומרת, כל פעולות ההסברה וההכנה שכדאי לשרת בצה"ל והיכן, ומה זה אומר ומה המשמעויות וכולי.

קולט אביטל: ושמעתי את הצד שלך, שאתה בא ואומר: יש לי רכז והוא פחות או יותר מכין אותם ומלווה אותם לאורך כל הדרך.

קולט אביטל: מה שחסר לנו בעניין הזה זה בכל זאת, ההכנה החינוכית באותו המימד שחסר להם, כדי לעבור את אותם המבחנים.

קולט אביטל: זאת השאלה שנראית לי קריטית.

קולט אביטל: הרי בסך הכל, ככל שאנחנו מטפחים יותר את האנשים – מה טוב.

קולט אביטל: ככל שאנחנו מכינים אותם נפשית לשירות צבאי – מה טוב.

קולט אביטל: ככל שאנחנו בודקים מה הסביבה ומה הבעיות המשפחתיות ואם לבחור יש בעיות להתפרנס ואתה מכין אותו מכל הבחינות – מה טוב.

קולט אביטל: זה טיפול אינדיבידואלי יוצא מן הכלל וכך אתה באמת גם משלב אותו בחברה בצורה נכונה יותר, מאשר לקחת וליצור איזה גטו טיפול נפרד.

קולט אביטל: אבל פה, נדמה לי שהחוליה החסרה היא ולכן הייתי בכל זאת מבקשת שתתייחסו לזה אם גם לכם זה נראה כך ומה כן ניתן לעשות להכנות אנשים בצד החינוכי באותם הממדים שחסר להם, שבגללם התוצאות במבחנים הפסיכוטכנים כל כך נמוכות.

ענת קדם: יש פה סוגיות שהן עמוקות והן מעבר לפלטפורמה של המבחן הפסיכומטרי.

ענת קדם: אנחנו בעיצומה של חקירה של להבין אילו ביטויים יש לסוגיות האלה מעבר לפלטפורמה של המבחן.

ענת קדם: כי המבחן הוא כלי סיוע לשיבוץ.

ענת קדם: זאת אומרת, לצבא אין שום בעיה להתעלם מהמבחן, מה שהוא עושה בהרבה מקרים.

ענת קדם: הוא רק מסייע, אין לו זכות קיום בפני עצמו.

ענת קדם: הוא בסך הכל כלי שרת.

קולט אביטל: אבל באותם מקרים שהתעלמתם ואנשים נכנסו לתפקידי פיקוד, זה הצדיק את עצמו.

ענת קדם: נשאלת השאלה אם למופע הזה במבחן יש ביטוי עומק יותר משמעותי שעליו צריך לעשות עבודה בעצם.

ענת קדם: כי אם אין ביטוי עומק יותר משמעותי שאתו צריך לעשות עבודה, זה פשוט נורא.

ענת קדם: פשוט מתעלמים מזה.

ענת קדם: אנחנו בתוך החקירה הזאת.

ענת קדם: יש לנו סיבות לחשוב, והנתונים של יוצאי אתיופיה במקומות אחרים ולא רק בצבא, מצביעים על זה שיש פה גם סוגיות עומק תרבותיות למשל.

ענת קדם: שזה אחר כך גם יכול להקשות עליהם להתמודד עם קורס או יכול להקשות עליהם עם כל אתגר אחר.

ענת קדם: אם זה סוגיות עומק, אז צריך לתת להם איזה שהוא טיפול.

ענת קדם: זה נושא שאנחנו היום מתעמקים בו.

ענת קדם: באופן בלתי תלוי בקבוצה המסוימת הזאת של יוצאי אתיופיה, שמנו לעצמנו יד של להכניס למערכות המיון יותר מרחב תרבותי ממה שיש בהם היום.

ענת קדם: זאת אומרת, המערכות הן באופן מסורתי מאוד טעונות תרבות.

ענת קדם: במובן הזה יש קבוצות שזה לא רק יוצאי אתיופיה אלא קבוצות נוספות שעשויות לא להימדד בצורה תקינה במערכות האלה וביעד הארוך טווח, אנחנו רוצים מערכות יותר חכמות במובן הזה.

ענת קדם: אבל בטווח היותר קצר, אנחנו צריכים להבין יותר לעומק מה בדיוק נמצא שם ואם יש איזו שהיא דרך לתת עליו סגירת פערים או מקדם.

זהבה שמעון: אנחנו שותפים לרעיון של "זינוק בעליה".

זהבה שמעון: אבי דיבר על הרכז.

זהבה שמעון: הרכז הוא לא רק עובד מקצועי שלוקח את הנער ללשכת הגיוס ואחר כך מלווה אותו.

זהבה שמעון: הוא ציר לבניית שותפויות בקהילה, על מנת לממש את הפוטנציאל של הקהילה ושל הגופים - -

קולט אביטל: בתור שכזה הוא גם מקבל הכשרה.

זהבה שמעון: בוודאי.

זהבה שמעון: הוא אמור להקים את הוועדה במקום.

זהבה שמעון: לכן, אבי הזכיר כל כך הרבה גופים שברמת הרשות המקומית מעורבים.

זהבה שמעון: אין אפשרות היום להקים מערך תומך להכשרה, להכנה לבחינות פסיכומטריות.

זהבה שמעון: יש שם מרכזי למידה, יש בתי ספר, יש תיכונים, יש הכנה לצה"ל, יש מנהלי בתי ספר.

זהבה שמעון: הרכז, שהוא בן הקהילה, מדבר את השפה, מצליח לתהות ולעמוד במדויק על מקומו של המועמד לשירות והוא יעמוד על הדרישות ועל הנושאים שטעונים את הבדיקה ואת ההכוונה והוא יכוון את הפתרון ברשות המקומית.

זהבה שמעון: אם יש שם תכנית הכנה לצה"ל בבית ספר תיכון או את תכנית "הזנק" או "אופק" או כל תכנית, שם נוכל לומר" חברה, את הבחור הזה תחזקו בעברית.

זהבה שמעון: הבחור הזה זקוק לחיזוק במתימטיקה.

זהבה שמעון: זה חלק מהעבודה של הרכז.

זהבה שמעון: דבר נוסף, הנושא של ההורים הוא מאוד משמעותי.

זהבה שמעון: אנחנו כאן, בכתבה, רואים שמדברים על הורים אנאלפביתים.

זהבה שמעון: הנחת מוצא: אין סיכוי.

זהבה שמעון: יש משמעות גדולה להחזיר את הסמכות ההורית אל הבית לעולי אתיופיה בכלל, דווקא בגלל המימד התרבותי שאת מציינת.

זהבה שמעון: ההתייחסות אל עולי אתיופיה כאילו שהם מנושלים מיכולת סמכותית הורית משפחתית היא הנחת יסוד מוטעית לאורך כל תפיסת החינוך שלנו, תפיסת העבודה שלנו בצבא ותפיסת העבודה שלנו בקהילה.

זהבה שמעון: יש משפחה, יש הורים.

זהבה שמעון: הם יכולים להיות אנלפבתים, אבל יש להם מקום כהורים וצריך להשאיר את הסמכות ההורית אצלם.

זהבה שמעון: על זה אנחנו נעבוד הרבה מאוד, להחזיר את המקום של המשפחה בתהליך קבלת ההחלטות אצל החייל.

זהבה שמעון: הדברים צריכים לעבוד במשולש של רכז שבונה קשרי צבא-קהילה-משפחה, כשבמרכז עומד החייל, יכולת השירות שלו, יכולת השרידות שלו והיכולת שבה בעצם הוא משתחרר עם איכויות גבוהות יותר לקראת חיים עצמאיים.

זהבה שמעון: בתוך הישובים זה משהו חדשני.

זהבה שמעון: אין היום שירות בשום רשות מקומית, שמסתכלת על חיילים בכלל כאזרחי העיר, כאנשים שזקוקים לתמיכה, כאנשים שזקוקים לאיזה שהוא פתרון ותשובה שהם באים מהצבא.

זהבה שמעון: מניחים, שכשהנוער, בני ה-18 עוזבים את העיר, הם הולכים לצבא ושם הם מוצאים את - -

קולט אביטל: זה מודל שמתאים גם לאוכלוסיות אחרות.

זהבה שמעון: ממש כך.

זהבה שמעון: אנחנו מקווים שדרך אוכלוסיות העולים, נפתח מרכזים לחיילים כי הם בני העיר, הם אזרחי העיר והם זקוקים לתשובות גם כאזרחים.

קולט אביטל: אתם משתפים גם את הועד למען החייל בעניין הזה?

זהבה שמעון: בוודאי.

זהבה שמעון: אנחנו היינו שם בישיבה ואנחנו עכשיו בבניה של שותפות גם אתם, במה הם יכולים לסייע.

זהבה שמעון: אגף הנוער והנח"ל במשרד הביטחון שותף.

זהבה שמעון: מדובר בהרבה מאוד גופים ואנחנו מחפשים להשתמש במשאבים הקיימים.

קולט אביטל: תודה.

קולט אביטל: אני רוצה להחזיר את רשות הדיבור לאבי, כי הפסקנו אותו באמצע.

אבי בורגר: למעשה סיימתי את דברי, אבל אני רוצה להגיד שכששאלת את השאלה, כל התיאור של מה שתיארת, אם זה מתוך כוונה להציג עוד מנגנון אחד שמתגבר או לפצות על המגבלה של הבדל תרבותי שהמבחן לא יודע לגביה.

שלומי אברהם: אני רוצה לסיים, עם נתון שהוא כן מעודד לעומת המיצוי במהלך הקורסים בצבא, שהוא פחות מעודד, בתחום הלחימה.

שלומי אברהם: אנחנו מוצאים שם נתונים מאוד מעודדים.

שלומי אברהם: שיעור עולי אתיופיה שמתגייסים ללחימה הוא בסדר גודל של 32%, לעומת העולים, שזה בערך 24%,25%.

שלומי אברהם: גם העולים הותיקים, שעלו לפי ההגדרות מעל גיל 16 31%.

שלומי אברהם: פחות מהצברים, שהם 41% אבל עדין שיעור מאוד גבוה של גיוס למקצועות בתחום הלחימה.

שלומי אברהם: לעומת זאת, אם ניקח את הקצה השני, שזה מערך המינהלה או כל התחומים שהם חסרי הכשרה, אז גם שם, אנחנו לא מוצאים שיעור מאוד גבוה.

שלומי אברהם: סדר גודל של 19% בקרב יוצאי אתיופיה לעומת 20% בקרב הצברים.

שלומי אברהם: אבל באמצע, הבעיה שלנו ממוקדת למערכי הקורסים, בהם משולבים העולים בסדר גודל של 5% לעומת 17% בערך בקרב הצברים.

שלומי אברהם: אם ניגע בתחום הלחימה, אז הנתונים גם בהמשך הדרך הם מעודדים מבחינת השרידות.

שלומי אברהם: זאת אומרת, השרידות כלוחמים של יוצאי אתיופיה הם הגבוהים ביותר בין כל האוכלוסייה, כולל בקרב הצברים.

שלומי אברהם: לכן, בין השאר בתחום המיצוי, מלבד התכנית של "זינוק בעליה" ומלבד הנושא של לבנות איזו שהיא תכנית כוללת שמחברת גם את שלבי השירות השונים, כולל הסתכלות של מסלול בתפקידים בכירים, לראות איך בעצם אנחנו ממקדים את זה גם לתהליך המיון, האבחון, השיבוץ, וגם ההכנה לקורסים השונים במערכים השונים.

שלומי אברהם: גם במערכים של מקצועות תומכי לחימה גם בתחומים שהם המערך הטכני, שהוא אפשרות שאנחנו שוקלים לקדם אותה ומערכים נוספים, ולעשות הכנות מתאימות גם לפני זה.

שלומי אברהם: זה בהחלט חלק מהעניין.

שלומי אברהם: זה לא רק האבחון אלא זה גם מצריך איזו שהיא הכנה.

קולט אביטל: יש איזה שהם נתונים או טבלאות שתוכלו להשאיר לנו?

שלומי אברהם: אני מוכן להעביר לכם את הנתונים.

מיכאל מלכיאור: זה שיש הרגשה כללית שבמערך הלחימה יש קליטה מוצלחת וגם הישרדות, זה עוד יותר מקשה על הנתון השני.

מיכאל מלכיאור: זה טוב מצד אחד, אבל זה שם סימן שאלה, שיש לוחמים מאוד טובים ושורדים ונלחמים, אז למה לא יכולים גם להיות בקורסים?

מיכאל מלכיאור: נקודה שניה: נגיד שיש תכנית כזאת של ליווי מגיל 16 עד סוף השירות, השאלה אם זה מספיק.

מיכאל מלכיאור: יש רק 3 רכזים?

זהבה שמעון: זה פיילוט שהג'וינט מממן כרגע.

זהבה שמעון: מדברים על 3 ליוצאי אתיופיה ו-4 ליוצאי קווקז.

זהבה שמעון: על אוכלוסיית יוצאי קווקז לא מדברים היום.

מיכאל מלכיאור: הבעיה בפיילוטים אצלנו, שזה נשאר ברמת הפיילוט כי אחר כך, כשצריכים ליישם את זה - -

אבי בורגר: זו עצירה רק בגלל משאבים.

מיכאל מלכיאור: לדעתי, אם הרכז צריך לעשות את כל התפקידים שדובר בהם, תפקידים חשובים ביותר, אז צריך להקציב את המשאבים, כדי שיהיו הרבה יותר רכזים.

מיכאל מלכיאור: אחרת, אין לזה טעם.

מיכאל מלכיאור: אם מדובר כמו בעובדים הסוציאליים, שיש להם 2 דקות לתיק, אין בזה טעם.

מיכאל מלכיאור: זה תפקיד חשוב, כפי שהוא תואר ואני מאוד תומך בזה.

מיכאל מלכיאור: שאלה נוספת: אם הרכז רואה שצריך תגבור במתמטיקה.

מיכאל מלכיאור: אז איפה הוא מקבל את התגבור?

מיכאל מלכיאור: הרכז גם צריך לתת את התגבור?

מיכאל מלכיאור: ברור לי שלא.

מיכאל מלכיאור: אז מי כן נותן את התגבור?

23637: לגבי הנושא של פיקוד, אנחנו עכשיו בשותפות עם עמותת "אחרי" מובילים תכנית שנקראת: "אחרי לפיקוד".

23637: ואז, אנחנו נותנים להם אחר הצהרים תכנים ממוקדים לפיקוד.

23637: זאת אומרת, איך נהפוך אותם למפקדים בצבא, ממפקדי כיתה ואולי להגיע אחר כך להיות קצינים.

23637: אנחנו עוברים אתם שנתיים, בכיתה י"א, י"ב, אנחנו עובדים אתם על מה זה להיות מפקד, מה המשמעות של זה, לתת לזה תכנים.

23637: זה צורך שזיהינו אותו מיד בשטח ואנחנו עובדים אליו.

מרינה סולודקין: ראשית, אני חושבת שהיה חשוב, אחרי המאמר הזה שכולנו ראינו, הציגו את הבעיות אבל גם זרקו "בוץ".

מרינה סולודקין: כמו שאנחנו התרגלנו לזה, אנחנו חברים בחלוקת ה"בוץ".

מרינה סולודקין: אנחנו נגד המסורת הזאת ואנחנו מדברים על זה בצורה פתוחה.

מרינה סולודקין: אני חושבת שחשוב ששמענו את אנשי הצבא, שהם מבינים את הבעיה ומתמודדים אתה, אבל אנחנו צריכים להדגיש שקצינים זה אליטה וזה מאוד חשוב שיביאו אליטות.

מרינה סולודקין: בגלל זה, לא רק לדעת שיש בעיות אלא גם לגשר בין הפערים ויש דרכים לעשות את זה.

מרינה סולודקין: הבת שלי היתה בצבא ובקורסים טרום צבאיים.

מרינה סולודקין: הבת שלי היתה בקורסים של ערבית ואחרי הקורסים האלה היא לימדה ערבית ועכשיו, היא בקבע.

מרינה סולודקין: אני חושבת שקורסים של חצי שנה לאנשים הראויים יתנו מוטיבציה.

מרינה סולודקין: אני חושבת, שהתפקיד של הצבא במדינה שלנו הוא כל כך חשוב, שאולי הוא מקום אחד בין המערכות שיש לו אינטרס גם מדיני וגם לאומי.

מרינה סולודקין: אני חושבת, שאחרי שקראנו את המאמר הזה, שם לא כתוב שיש אנשים במכינות.

מרינה סולודקין: שעתודה זה גם דרך לקצונה.

מרינה סולודקין: דרך מאוד מאוד בטוחה.

מרינה סולודקין: אם יש עכשיו 70 איש, ובכל שנה יהיו 100,150 איש, אפשר אחר כך לבחור את האנשים המאוד ראויים.

מרינה סולודקין: אני מברית המועצות לשעבר.

מרינה סולודקין: שם חווינו מאוד פערים תרבותיים והיו תכניות שלמות איך להכין את האנשים לאוניברסיטאות של מוסקבה ופטרבורג מאזורים שאתם אפילו לא יודעים - -

קולט אביטל: הקורסים האלה לא עלו כסף, כי אז היה הכל חינם.

מרינה סולודקין: זה היה על חשבון כל החברה.

מרינה סולודקין: אני למדתי באוניברסיטה של מוסקבה עם אנשים שהיו מההרים ואני ראיתי איך הם היו אחרי שנה של לימודים במכינות.

מרינה סולודקין: מה עשו ואיזה תוצאות היו לזה.

קולט אביטל: יכול להיות שזה גם אחד הנושאים, שהפרוייקט הלאומי האתיופי צריך להתייחס אליהם.

מרינה סולודקין: בנושא של הקווקזים אני חושבת שאנחנו צריכים לשמוע הרבה, כי הקווקזים, בנתונים של ההשכלה זה כמו ספרדים ואשכנזים.

קולט אביטל: אני מציעה שעל הקווקזים נשמע סקירה בפעם אחרת.

מרינה סולודקין: אז אני אומרת, שמשהו קורה כאן עם המשפחות של הקווקזים, שהם עכשיו מתמודדים עם הרבה בעיות.

יששכר מקונן: אני מפורום קצינים למען קהילה של יוצאי אתיופיה.

יששכר מקונן: אני חושבת שנגעת דווקא בנקודה מאוד מרכזית, הנקודה של הנתונים שמקבל אותו חייל.

יששכר מקונן: אם נציג את זה אחרת, זה כמו לתת חותמת, סטיגמה ועכשיו, לכו תתמודדו עם זה.

יששכר מקונן: זה נכון שעושים הסברה ויש המלצות, אבל עדין החותמת נשארת ואנחנו מנסים לשנות את זה.

יששכר מקונן: אני רב סרן ושימשתי כמפקד פלוגה.

יששכר מקונן: אנחנו יודעים, שהמפקדים הם בגילאי 18 עד 20,22.

יששכר מקונן: מה אנחנו רוצים לתת להם?

יששכר מקונן: להגיד לו שהבחור הזה יש לו נתונים נמוכים?

יששכר מקונן: תעשה איזה פסיכולוגיה עם עצמך ותמליץ עליו?

יששכר מקונן: יש פה קצת בעייתיות.

יששכר מקונן: הייתי רוצה, שאותו מלש"ב או חייל שמגיע לצבא, כלי הליווי שהצבא נתן הוא כלי מתאים לו.

יששכר מקונן: אם הוא טוב, אז הוא יגיע לאותו מפקד או אותו קצין - -

קולט אביטל: זאת אומרת, התאמת הבחינות הפסיכוטכניות לקהילה האתיופית?

יששכר מקונן: אני מאוד נזהר מלהגיד התאמה.

קולט אביטל: אנחנו דיברנו על זה גם לגבי קבוצות אחרות.

יששכר מקונן: זה הכיוון אבל אני אגיד את זה בצורה אחרת.

יששכר מקונן: לא הייתי רוצה שאותו קצין או אותו מש"ק יתחיל לשבור את הראש, כי אם הוא לא כל כך מתאים לי, אז אני צריך לעשות מעבר.

יששכר מקונן: זה מכניס אותו למצבים לא כל כך נעימים.

יששכר מקונן: אני אומר:

יששכר מקונן: בואו נכין את הנתון הזה של הקב"א, של הנתונים, שאותו מפקד ידע שהבחור הזה מתאים לקצונה, מתאים לפיקוד או לכל יחידה אחרת ואז הדרך תהיה יותר קלה.

יששכר מקונן: אנחנו יודעים שאין הבדל גדול בין עולה לותיק, מבחינת החייל.

יששכר מקונן: הנתונים הם כמעט זהים.

יששכר מקונן: אין שינוי.

יששכר מקונן: אני מדבר על יוצאי אתיופיה - -

קולט אביטל: זה לא ברור.

קולט אביטל: על מה אתה מדבר?

יששכר מקונן: מבחינת הנתונים - -

קולט אביטל: אתה אומר שאין הרבה הבדלים בין אתיופים ילידי הארץ לבין עולי אתיופיה.

יששכר מקונן: נכון.

יששכר מקונן: במלים אחרות, זה נכון שאנחנו עושים את ההסברה וחייבים להמשך במערך ההסברה כי זה גורם מאוד חשוב.

יששכר מקונן: יחד עם זאת, אנחנו צריכים לדעת שיש פה כלי, מאחר והוא לא מבחין בין עולה חדש לותיק...

יששכר מקונן: קחי אותי למשל, אני נולדתי פה בארץ ולא הייתי מתאים לקצונה.

יששכר מקונן: אמרתי לצבא: חברים, אני לא יודע מי דפ"ר אני או הנתונים, אבל אני יודע שאני מתאים.

יששכר מקונן: עשיתי את כל המאמצים והנתונים הראו, שאכן כך.

יששכר מקונן: כל החברה שיצאו לקצונה, עשינו מהפך.

קולט אביטל: אני מבינה נכון, שבשלב הראשון הדפ"ר כאילו אמר שאתה לא מתאים ובכל זאת, הצלחתם להתגבר על המשוכה.

קולט אביטל: תגיד לנו איך?

קולט אביטל: באמצעות המפקד או לא? אתה בא ואומר שאסור לעשות את זה באמצעות המפקד.

יששכר מקונן: אני לא אומר שאסור לעשות.

יששכר מקונן: אנחנו צריכים לתת יותר משקל ואני מסביר שוב את עצמי: אנחנו לא צריכים לתת למפקד נתון של ...

יששכר מקונן: זה כמו שאני בא ואומר: הבחור הזה, יש לו נתונים נמוכים ואתה צריך להחליט וזה תלוי בך אם אותו בחור - -

קולט אביטל: אבל עובדה שזה קרה לך.

יששכר מקונן: אני אומר שהמצב הזה לא טוב.

יששכר מקונן: אני מציע, שכלי הליווי קרי: דפ"ר וקב"א, יהיו כלים שיצפו טוב יותר את הנתונים ואת היכולת של אותו חייל.

קולט אביטל: זאת אומרת, שאתה רוצה שהמבחן יהיה מותאם יותר.

יששכר מקונן: נכון.

יששכר מקונן: רק כדי להשלים, לפני כ-10 שנים עשינו ועדה משותפת יחד עם גורמים מקצועיים, הצבא ונציגי הקהילה.

יששכר מקונן: היינו מקיימים את הדיונים האלה ושם היינו בוחנים את הדברים.

יששכר מקונן: אני חושב שגם בוועדה הזאת, אנחנו לא נחליט מה הכלים אלא צריך גם לבדוק את הפידבק שאנחנו מקבלים מהשטח.

יששכר מקונן: זאת אומרת, צריך להיות מערך וצריכים להיות ניסיונות בשטח, לראות איך אנחנו משתפרים.

יששכר מקונן: בהחלט צריך לשנות קצת את התפיסה וגם לראות את הכלים שיכולים בנוסף למה שיש, כלים שיכולים לנווט טוב יותר את החייל.

יששכר מקונן: נכון לעכשיו, עד שהדברים יסתדרו יותר, אני בהחלט תומך בהמלצת מפקד, אני תומך במערך הסברה גדול יותר, אבל אלו כלים תומכים ולא העיקר.

נגיסט מנגשה: פרוייקט לאומי רואה בגיוס של נערים לצה"ל, כמטרה גדולה וחשובה ביותר להשתלב בישראליות.

נגיסט מנגשה: לכן, לפרוייקט הלאומי יש תכנית שהיא עבודה ותגבור לימודי מחטיבות הביניים.

נגיסט מנגשה: בתיכון, אחד המדדים שלנו מחייבים את הגופים המפעילים, ויש לזה 100% הצלחה, להכין את המתגייס לצבא.

נגיסט מנגשה: אז גם העמדנו לרשות התכנית המשותפת שלנו סכום כסף, שיהיה מישהו שירכז ויהיה רכז ארצי.

נגיסט מנגשה: בעצם, הרכז לא יכול לפתור את הבעיה של נתונים אישיים או מבחנים בצבא.

נגיסט מנגשה: רכז הוא אדם שיכול לאתר, לאבחן ולתמוך באותם נערים וגם לתת תמיכה למשפחה.

נגיסט מנגשה: לכן, ההתייחסות צריכה להיות מצד הצבא בבדיקה וראיה בנושא של מבחנים ואבחונים לכניסה.

נגיסט מנגשה: הייתי מבקשת מיושבת הראש להתייחס למה שקורה היום במהלך השירות.

נגיסט מנגשה: חיילים אסירים הם באחוז גבוה ביותר בהשוואה לשאר החיילים.

נגיסט מנגשה: מדוע?

קולט אביטל: על איזה עבירות?

שלומי אברהם: בעיקר עריקויות.

נגיסט מנגשה: הייתי מציעה ליושבת הראש ולחברי הכנסת לקיים ביקור בכלא 4, על מנת לראות את המצב ולשמוע מה קורה לאותם נערים.

נגיסט מנגשה: הם בקלות מושכים חיילים אחרים שנמצאים בשירות ויש קושי רב בתמיכה שאתם נותנים בת"ש.

נגיסט מנגשה: עלה לא פעם ולא פעמיים שיש קושי בירוקרטי עצום במתן מענק או תמיכה באותן משפחות של החייל.

נגיסט מנגשה: חיילים מחפשים דרך לעבוד ולפרנס את המשפחה ולפרנס את עצמם וזה אחד התירוצים לעזוב את הצבא.

נגיסט מנגשה: הייתי מבקשת שתתייחסו לנושא הזה.

נגיסט מנגשה: תודה.

שלומי אברהם: במסגרת אותה תכנית שפה הצגנו רק חלק ממנה, נושא המיון והאבחון הוא רק חלק מהעניין הזה.

שלומי אברהם: גם נושא הפעילויות או הבחינה בתחום של העריקויות וגם בתהליכי הת"ש נבחנים.

שלומי אברהם: אנחנו נמצאים בעיצומה של הבחינה הזאת.

שלומי אברהם: אני מניח, שנצליח לשפר את התהליכים ולטפל בהם טוב יותר מפרוייקטים כמו פרוייקט "גחלת", למי שמכיר, שמטפל בשילוב ומיצוי של הכלואים ולהקדים אותו לשלבים מוקדמים יותר, עוד לפני שבכלל מגיעים לבתי הכלא.

שלומי אברהם: יש טיפולי ת"ש מותאמים והכל נמצא על המדוכה.

שלומי אברהם: אנחנו שמנו לעצמנו יעד, שאנחנו נשפר את ההליכים האלה בשנת 2005 וכל נושא המיון והאבחון הוא חלק מהעניין, אבל זה תהליך שלם, עמוק ורחב ויכול להיות, שההזדמנות הזאת לראות את זה כתכנית כוללת שמטפלת בכל הדברים בו זמנית, דרך זה נוכל לקדם את זה הרבה יותר מאשר אם ניגע בזה נקודתית, כל פעם בתחום מסוים ולא נטפל בתחומים אחרים.

דוד יאסו: ראשית, אני רוצה להתחבר לדברים של יששכר.

דוד יאסו: אני חושב, שצה"ל עשה ועושה מעשה נכון בשילוב של יוצאי אתיופיה והוא גם רואה את ההשתלבות של יוצאי אתיופיה בשטח.

דוד יאסו: אני אתן דוגמה למה שהיה ב-1984.

דוד יאסו: אני עליתי בשנת 1981 והיינו צריכים להתגייס.

דוד יאסו: כשביקשנו להיות ביחידות קרביות אחד הדברים שנאמרו להם הוא: אתם לא מתאימים.

דוד יאסו: שאלנו למה?

דוד יאסו: כי הקב"א והדפ"ר שלכם לא מתאימים.

דוד יאסו: אני הייתי מכונאי רכב, למדתי מכונאות, אז אמרו לי: לך תהיה מכונאי רכב.

דוד יאסו: התעקשנו והוקם "מגן ציון" בזמנו, שנתן הכנה לשירות הצבאי.

דוד יאסו: בתקופה הזאת עשינו סיור בבסיס הצבאי ונתנו לבחון.

דוד יאסו: אני זוכר את הויכוח שהיה לי שם, כשרציתי להיות בצנחנים ואמרו לי: לא.

דוד יאסו: אני מכוון את העניין הזה לפתרון.

דוד יאסו: שם התקבלה החלטה שלא ללכת על פי המבחנים שעשינו אלא על פי מה שקורה בשטח.

דוד יאסו: הגענו ליחידות קרביות וגם להיות קצינים לא בקלות.

דוד יאסו: אני חושב שמה שצריך להיות כרגע, גם בעקבות הכתבה, צה"ל צריך לעשות חשיבה אחרת, שינוי תפיסה.

דוד יאסו: זאת אומרת, לא ללכת לפי הסטנדרט הקבוע כרגע אלא צריך לראות אותם לא במבחן הקבלה.

דוד יאסו: במבחן הקבלה זה מאוד קשה ומבחן התוצאה הוא הכי קל שיכול להיות.

דוד יאסו: ברגע שנכנסים ללחימה, כמו שראינו השרידות שלהם ואחוז המגויסים הוא מאוד גבוה.

דוד יאסו: לכן, אני חושב שהבדיקה הזאת ואני לא פוסל אותה, אני חושב שגם פה צריך לעשות חשיבה.

דוד יאסו: אני חושב שיש הרבה ועדות שמתכנסות בעניין הזה וגם שם מעלים את הפתרונות.

דוד יאסו: הנכונות של צה"ל יכולה לשנות את העניין הזה, כי מבחינת הקהילה, הקהילה תמשיך להתגייס.

דוד יאסו: יש לה מוטיבציה גם לגבי ההורים.

דוד יאסו: ההורים, אחד הדברים שהם אומרים: אתה סיימת לימודים, תתגייס.

קולט אביטל: תודה.

מולעלם טמייט: מה שאמר חבר הכנסת מלכיאור קודם, מצד אחד, יש לוחמים ששורדים באחוז גבוה יותר של אתיופים שנמצאים בשדה ולא כלוחמים.

מולעלם טמייט: מצד שני, יש פחות קצינים.

מולעלם טמייט: אני חושב שהצבא, עד עכשיו, גם בכתבה וגם במקום אחר לא ראינו קצין שהוא בטעות נהיה קצין ולא מתאים ויש כישלון בתפקידו.

מולעלם טמייט: עדין, כל קצין וכל אחד שהגיע מצליח בתפקיד ומצליח בקצונה.

מולעלם טמייט: אז מדוע הצבא לא עשה חשיבה עד עכשיו, איך האנשים האלה הצליחו?

מולעלם טמייט: אולי צריך לשבת ולחשוב.

קולט אביטל: אבל יש להניח, שכל אדם יש לו יכולות שונות.

קולט אביטל: לפי דעתי, אני למשל, לא הייתי יכולה להיות מפקדת בצבא.

קולט אביטל: למה?

קולט אביטל: ככה.

קולט אביטל: כי אין לי את היכולת הזאת נניח.

קולט אביטל: אז לא כל אחד יוצא מאותה נקודת זינוק.

קולט אביטל: מה שאנחנו מנסים עכשיו זה לשפר את היכולות האישיות של כל אחד.

בתיה איוב: אני חושבת שכולנו מסכימים שעיקר הבעיה היא במבחנים.

ענת קדם: אני לא חושבת שהיתה כאן הסכמה כזאת.

בתיה איוב: התמיכה בסדר, ההסברה טובה מאוד, המוטיבציה גבוהה, ההשתלבות שלהם אחרי שהם כבר נכנסו לתוך המסגרות היא טובה מאוד, אבל, אחת הבעיות שאנחנו מוצאים היא המבחן התרבותי, שלא מותאם לאוכלוסייה.

בתיה איוב: לא מדובר רק באוכלוסייה יוצאת אתיופיה.

בתיה איוב: במדינות רב תרבותיות אחרות הם כן הצליחו לבנות מערך של בדיקת מבחנים פסיכוטכנים, שהם כן יכולים לקחת את המורכבות - -

קולט אביטל: באיזו מדינה למשל?

בתיה איוב: במדינות כמו קנדה וארצות הברית יש מלא מבחנים ויש מלא מבחנים פסיכוטכניים שמותאמים תרבותית.

בתיה איוב: לא מדובר רק בפסיכוטכנים.

בתיה איוב: אפשר לבדוק מתימטיקה, עברית, אנגלית ודברים אחרים שכלולים בפנים, אבל הם לוקחים בחשבון את האדם - -

קולט אביטל: אנחנו נשמח לקבל דוגמאות של מבחנים כאלה.

אבי בורגר: נשמח, כי בבדיקה שאנחנו ערכנו, אני לא מכיר מבחן שחף מתרבות.

בתיה איוב: יש מערכים נוספים שאפשר לבדוק דרכם.

אבי בורגר: אני לא רוצה לייצר חלופה צדדית.

אבי בורגר: הכי קל, אנחנו נגיש בקשה רשמית לצבא אתיופיה ונשאל: איך אתה עושה שם את המיון וניקח ממנו את המערכת.

אבי בורגר: הוא מכיר את התרבות הכי טוב, הוא ייתן לנו את הכלי שלו ואנחנו נעשה את ההתאמה לצבא הישראלי ונעבוד עם זה.

אבי בורגר: איך נחייב את התוצאות האלה למערכת המיון הצה"לית?

אבי בורגר: מפקד שצריך לקבל החלטה, על פי מה הוא יקבל את ההחלטה הזאת?

אבי בורגר: אני לא מדבר באוויר.

אבי בורגר: יש לנו כל מיני ניסיונות לעשות התאמות מיוחדות.

אבי בורגר: הקושי לחייב אותם למערכת הראשית הוא הקושי המרכזי וההחלטות נקבעות על פי המערכת הראשית.

אבי בורגר: אם תסתכלי איך ארגון בנוי, בייחוד ארגון כל כך גדול, הוא חייב מספרים.

אבי בורגר: ואז, אם את מכניסה את האנשים לתוך מספרים, את מתחילה לעשות את העיוותים הכי גדולים.

אבי בורגר: ולכן, אנחנו משתדלים מאוד לא לייצר מערכת מקבילה.

אבי בורגר: את כל העבודה שנעשית פה עכשיו, זה ניסיון מתוך הכרה וידיעה שאנחנו משתמשים בכלי שלא נעשה בו שימוש הולך לקבוצות מסוימות באוכלוסייה.

אבי בורגר: אני יודע את זה ואנחנו יודעים את זה כולנו.

אבי בורגר: עכשיו השאלה, איך פותרים את זה?

אבי בורגר: לייצר צורת מיון אחרת, יש הסכמה די רחבה ואגב, במקרה ביקשנו מפרופסור אייל בן ארי, שהוא חוקר צבאות, צבא קנדה זה צבא שקולט הגירה ואולי יש דברים שאנחנו יכולים ללמוד מהם.

אבי בורגר: בקטע הזה הוא לא הביא לנו מידע חדש ובגלל זה, אמרתי שאני אשמח ללמוד.

קולט אביטל: תודה.

מיכאל נודלמן: יש שוני גדול בין צבא קנדה לצבא הישראלי.

קולט אביטל: גם בייעוד.

ענת קדם: את נושא המבחנים חקרנו לעומק, כולל בצבאים אחרים.

ענת קדם: לאמירה שלך אין בסיס או במילים אחרות, אני אשמח אם תצליחי להוכיח לי אותה, כי החקירה שעשינו מעלה שאין דבר כזה, כלים שאינם טעוני תרבות.

ענת קדם: בייחוד, במדידות הקוגניטיביות שזה מה שמייצג הדפ"ר.

ענת קדם: כי בצד"כ, זה מדידה אחרת.

ענת קדם: אנחנו לא רואים בעיה וזה עובד נפלא ובאמת, ההישגים של יוצאי אתיופיה זהים וההתפלגות זהה לצברים.

ענת קדם: בתחום של המדידות הקוגניטיביות, זה תחום ידוע בספרות המקצועית כתחום טעון תרבות ולכן, יש בו התניות מאוד קשות ולכן, הצבא היום, הדרך שלו להתמודד עם זה זה להגיד: אני בכלל לא מסתכל על הנתונים האלה ולקחת החלטות בלי להתייחס לנתונים.

ענת קדם: אני חושבת, שהאמירה שזה סוג של תיוג היא אמירה שאי אפשר להתעלם ממנה.

ענת קדם: בהחלט זה חלק מהחשיבה שאנחנו מבצעים היום.

ענת קדם: בעיקרון, הנתונים האלה הם לא נתונים שאמורים להיות אצל אף אחד.

ענת קדם: זה נתונים של המתכנן.

ענת קדם: זה לא נתונים שהולכים עם החייל או עם החיילת.

ענת קדם: הם נתונים לטובת המתכנן.

ענת קדם: אני לא יודעת מי טרח להעביר את הנתונים האלה לעיתון, אם זה לא היה אנחנו.

ענת קדם: יש פה בהחלט אמביוולנטיות בעניין הזה אם זה נכון.

ענת קדם: זה יוצר מערכת אחרת, כי גם לייצר מערכת אחרת, זה סוג של תיוג.

ענת קדם: לכן, הדילמה הזאת אם לייצר מערכת נפרדת או לעשות סוג אחר של התמודדות עם המערכת הקיימת היא דילמה שהיא לפתחנו ואנחנו יושבים באותם מקומות ושוברים על זה את הראש.

ענת קדם: אנחנו עסוקים בזה, זה לא משהו שחיכינו לכתבה כדי להתעסק אתו.

קולט אביטל: אני לא מדברת מתוך התמצאות עמוקה, אבל כן דיברתי עם לא מעט אנשים שעוסקים במבחנים ובפסיכולוגיה ואני מבינה למשל, שפרופסור פיירשטיין הוא אישר שפיתח דרך לאבחן פוטנציאל בצורה הרבה יותר ממצה מאשר סוג המבחנים של דפ"רים.

קולט אביטל: ואז, אתה יכול בעצם למצוא את הפוטנציאל הטמון בכל אדם, בלי להתחשב בכל אותן התוספות או היעדר התוספות שאנשים רכשו להם דרך החינוך.

קולט אביטל: יכול להיות, שיש פה איזה שהוא מפתח שצריך לחשוב אליו.

קולט אביטל: לקחת את הפרטים מהסוג הזה ולתת לנו כלים.

ענת קדם: המתודולוגיה של פויירשטיין נמצאת גם היא כחלק מהבחינות.

אבי בורגר: גם פרופסור פויירשטיין וגם בנו, שניהם היו והציגו לנו את הדברים ביום עיון שעשינו וישבנו פה כולנו ועוד אנשים והוא חלק ממה שאנחנו בוחנים.

9315: את מכול פויירשטיין אנחנו הכנסנו בתכניות לצעירים של "קדמה" והתוצאות והליווי שלהם לגבי שילובם באקדמיה, זה פשוט פנטסטי.

9315: גם אנחנו עשינו איזה שהוא מחקר ואתם יכולים לקחת אותו ולהשתמש בנתונים האלה של המחקר.

9315: זה לגבי העניין הזה.

9315: יחד עם זה, אני רוצה להגיד שאסור לנו לדרוש מהצבא לוותר לגמרי על כלי מדד כל שהוא לבחינה.

9315: זאת אומרת - -

קולט אביטל: גם אסור לנו לוותר על סטנדרטים.

9315: בדיוק.

9315: אחרת, התוצאות יכולות להיות הפוכות.

9315: אנחנו רצינו לעשות איקס ובסוף קיבלנו דבר מאוד מסוכן.

9315: אבל, אני חושב שהצבא, בשנים הראשונות של 84 עד 91, היו מחקרים של מנדא ולכאורה, באמת מה שנראה עד השנים האחרונות, המצב היה נראה טוב יותר.

9315: אני חושב, שלא היו הרבה מאוד חיילים בכלא.

9315: זאת תופעה של השנים האחרונות ואתם צריכים להודות בזה.

9315: לכן, לפני כן, כל הנושא של "מגן ציון" וגם מבדקים לקצונה שהיו, אני זוכר שגם כשאני לבד הלכתי למבדקי קצונה, המבחנים שניתנו, ההמלצות והתוצאות היו, שהן מאפשרות לכל צעיר למצות את הפוטנציאל שלו וזה היה טוב מאוד.

9315: בשנים האחרונות יש ירידה.

9315: אבי, אתה בעצמך אמרת, שצעיר שמקבל איזו שהיא תשובה שלילית אומר:

9315: אם אתם לא נותנים לי, אני לא ממשיך.

9315: אז הוא נפקד.

9315: לכן, לפני שמגיעים לקיטלוג הזה של אתה לא מסוג ואתה לא יכול, זו פגיעה עמוקה מאוד בצעיר וגם בהמשך החיים שלו בעתיד.

9315: אולי זאת הנקודה שממנה צריך לצאת.

9315: נקודה שלישית: זה לא נכון שהאוניברסיטאות לא למדו.

9315: הן כן למדו והן מתחשבות במבחן הפסיכומטרי, שזה אולי הדבר האחרון.

9315: כל הנושא של המכינות לפני כן, כל התכניות ואחר כך המבחן הפסיכומטרי ואנחנו רואים את המכללות היום יש מאות ואלפי סטודנטים לפסיכולוגיה ולמשפטים ולמקצועות אחרים.

9315: לכן, צריך ללמוד מהאוניברסיטאות.

9315: המבחן הפסיכוטכני הוא מאוד בעייתי וצריך למצוא את הדרך איך להתמודד אתו.

9315: אתם לא מגייסים היום את העולים.

9315: יש פה בעיה של אוכלוסיית גיל, בני 19 ו-20 שבאו נשואים עם ילד אחד או שני ילדים, שהם פוטנציאל לגיוס צבאי ופעם, היה מה שנקרא שלב ב'.

9315: היום זה לא קיים.

9315: יש פה אלפי עולים שמגיעים והילד שלהם לא רואה שאבא מתגייס למילואים.

קולט אביטל: אותם אנשים היו מעונינים בזה?

9315: בוודאי, אין צל של ספק.

9315: מסלול הגיוס שהיה בשנים 84 עד 91 לאוכלוסייה הזאת, אתם לא יודעים כמה זה תורם תרומה חברתית, כשאותו אדם אומר: אני הולך למילואים.

9315: מעבר לזה, מדובר בצעירים בני 20,30.

9315: אני מבין את הבעיה הצבאית, אני מבין שהצבא רוצה להיות קטן וחכם, אבל יש פה משימות לאומיות שאי אפשר להתעלם מהן.

קולט אביטל: אני רוצה להגיע לאט לאט לקצו של הדיון.

זהבה שמעון: יש הרבה מאוד פיילוטים ותכניות שלא נפרט אותם, כולל פלוגה מיוחדת שהתגייסה באוגוסט לחטיבת הנח"ל במתכנות אחרת וחשיבה אחרת.

זהבה שמעון: נעקוב אחריה ונראה לאן אנחנו מגיעים עם התוצאות.

זהבה שמעון: אבל יש משהו יותר עקרוני שאני רוצה לומר: כלה דברים ששמענו סביב השולחן מופנים כלפי המערכת, כלפי הצבא, כלפי מערכות שצריכות לעשות.

זהבה שמעון: אני הייתי מאוד רוצה לדרוש קצת יותר במובן הזה של להפנות את הזרקור לקהילה.

זהבה שמעון: כמו שאמרת, בואו נחתום לעצמנו שאנחנו לא יורדים בסטנדרטים.

זהבה שמעון: קצין, יוצא אתיופיה, צריך להיות סוג א"א - -

מיכאל מלכיאור: זה שייך למשרד החינוך, לא?

זהבה שמעון: זה לא שייך למשרד החינוך.

זהבה שמעון: אני דווקא מדברת על עניין של מנהיגות קהילתית, שתשתדל להוציא מקהילת יוצאי אתיופיה את המיטב במובן הזה, שכל אחד ואחד ייקח על עצמו את האחריות למיצוי הפוטנציאל האישי שלו.

זהבה שמעון: במובן הזה, יש איזו התחנכות ואווירה בקהילה האתיופית של הרגשה שבה אנחנו כל הזמן דנים בתביעה אל המוסדות - -

9315: לא, לא, הגזמת - -

קריאות: לא נכון - -

זהבה שמעון: אני מאוד שמחה על התגובה.

קולט אביטל: אם היו צריכים עכשיו הוכחה על הישראליות, בבקשה.

זהבה שמעון: אנחנו עובדים ביחד ויש חברות גדולה.

זהבה שמעון: אנחנו צריכים לתכנן את ההתארגנות הקהילתית שלנו גם אל פני הקהילה, במובן הזה, שאם אנחנו רוצים שיקום פורום אנשים יוצאי הקהילה, שידרוש להתגייס למילואים, בואו נארגן אותם.

זהבה שמעון: לא נצפה מהצבא שיעשה את זה.

קולט אביטל: תגידי להם שיתארגנו בעצמם.

קריאות: - - -

זהבה שמעון: אז לעניין הזה, בקשה שגם לשם צריכים להתכוון.

עודי בהט: אני מוכרח לומר, שבעניין הזה אני קצת יותר קואורדינטור מאשר חבר פעיל, כיון שזה קצת משיק עם יחידות אחרות של משרד החינוך, כמו למשל חברה ונוער, שבעיקר עוסק בהכנה לצה"ל בכלל המערכת וגם שותף פעיל הרבה יותר מאתנו.

קולט אביטל: מה שם הגוף?

עודי בהט: מינהל חברה ונוער, שעוסק בכלל בהכנה לצה"ל, בחינוך החברתי בשאר המערכת - -

קולט אביטל: זה בשעות הלימוד או אחרי שעות הלימוד?

עודי בהט: זה בשעות הלימוד.

ענת קדם: גם מחוץ לשעות הלימוד.

עודי בהט: המינהל שותף אתנו בבכל הנושא של העלאת הרמה פה.

עודי בהט: נקבע שהרמה בעברית היא בסדר.

קריאות: יחסית לעולים חדשים.

עודי בהט: עם הבסדר הזה, אנחנו לא כל כך חיים בשלום.

עודי בהט: אנחנו משתדלים גם בעזרתו של אבי וכל הצוות, גם בעניין הזה לעשות שדרוג של היכולת של העולים להגיע לשיפור העברית שלהם.

עודי בהט: וזה דווקא העיקר שבו עוסקת היחידה שלנו.

עודי בהט: יש התקדמות יחסית טובה ונדמה לי, שבשנה הבאה אפשר יהיה להריץ במערכת מכיתות י"א ו-י"ב את כל העולים, במקרה הזה גם את העולים מאתיופיה ולתת תגבורים שמכוונים להצלחה בעברית, ולא רק כחלק מבחינות הבגרות.

עודי בהט: בכתבה דובר פה גם על הנושא של אימונים אפילו בסלנג הצהלי.

עודי בהט: תכנית נוספת עם הג'וינט, כבר התחילו לעבוד עכשיו על הנושא של העברית הלא תקנית, הצהלית, כחלק מאלמנט שהוא חשוב מאוד ויכול לתקוע מישהו באמצע הדרך, גם אם הוא יודע את הסיפורים של ביאליק.

אבי בורגר: כולל המושגים שאתה נתקל בהם בלשכת גיוס, בטירונות.

קולט אביטל: חבל שדן בן אמוץ לא חי, כי הוא היה כותב איזה מילון חדש לסלנג צהלי.

עודי בהט: אני חושב, שאנחנו יכולים דווקא ביחידות האחרות, בשותפות שלנו, לקחת מקום משמעותי בעניין הזה.

ירון מנשה: לפני כמה חודשים פגשתי חברה, סטודנטים של "עתידים" ממכון לב בירושלים.

ירון מנשה: בחור אחד שסיים את המכינה בהצטיינות והתקבל לחוג הלימודים שאותו הצבא מעוניין שיעסוק באותו תחום, ערכו להם מבחני שפ"י ואת המבחן שפ"י הוא לא עבר.

ירון מנשה: למרות, שהוא סיים בהצטיינות את המכינה והמשיך הלאה.

ירון מנשה: אז למרות "עתידים" ולמרות "זינוק בעליה" וכל התכניות, זה מבורך בהחלט.

ירון מנשה: הבעיה היא המבחנים האלה ואחרים.

ירון מנשה: אם את הפסיכומטרי באוניברסיטה התאימו ליוצאי חבר העמים וזה עזר להם להגיע ולהתקדם, אז כך גם בצבא.

ירון מנשה: אני לא מבין מה הבעיה להתאים את המבחנים ולעבוד על זה, במקום לעבוד על כל מה שמסביב.

ירון מנשה: אם הגשר רעוע, מתקנים את הגשר ולא מקימים את בית החולים מתחת לגשר.

קולט אביטל: אני רוצה לסיים את הישיבה, אלא אם כן יש לחבר הכנסת מלכיאור איזו הצעה מיוחדת לפני שהוא פורש?

מיכאל מלכיאור: אני תומך.

23637: מילת סיכום: הייתי מבקשת אם היה אפשר להמשיך את הדיון הזה ולא להפוך את זה לוועדה חד פעמית.

23637: גם הנושא של קהילות נוספות כמו קהילת יוצאי קווקז שהועלתה כאן, גם הנושא של לבחון את "זינוק בעליה" שרק מתחיל ולראות, האם יש מקום לרכזים נוספים.

23637: היינו שמחים לבוא ולהציג את זה ולהמשיך את הדיון, כי באמת הגיע הזמן להתערבות מסיבית ובעזרתך, נוכל לעשות את זה.

יששכר מקונן: אני חושב שעצם זה שהצבא כבר העלה את הנושא הזה, עוד לפני שזה פורסם והנכונות שהצבא מוכן לקבל את זה, אני חושב שזה הישג מאוד גדול.

יששכר מקונן: אני חושב שהצבא עושה היום עבודה יוצאת מכלל, מעל ומעבר למה שמצפים מהצבא.

יששכר מקונן: הצבא עושה מאמצים די גדולים.

יששכר מקונן: לכן, אנחנו שמחים לשבת עם הצבא.

יששכר מקונן: אני נמצא בו במסגרת המילואים שלי ואני חושב שהקרדיט מגיע לצבא, על הנכונות שלו.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: בעצם, אתה אומר משהו שגם אני התכוונתי להגיד, במובן הזה שעם כל הכבוד לביקורת שיש לנו תמיד על מה שאנחנו עושים, בסך הכל, אני לא מכירה מדינות אחרות בעולם שיש כזה מאמץ מסיבי, מכל הכיוונים לשלב אוכלוסיות ולנסות להפוך אותן לחלק מהחברה הישראלית.

קולט אביטל: עם כל הכבוד לצבא קנדה ולמקומות אחרים ולמדינות אחרות בעולם, אתמול היה יום המהגר הבינלאומי.

קולט אביטל: כולם כמובן באו בטענות וחלקן מאוד מוצדקות, למה שקורה כאן, במדינה בכמה תחומים.

קולט אביטל: אבל בסך הכל, אם אנחנו מסתכלים על מדינות שיש בהן הגירה כמו צרפת, הולנד, גרמניה, אוסטריה, אף אחד לא עושה שום דבר פרט לתת לאנשים דרכון ואולי פתרון כספי לכמה בעיות, לא עושים שום מאמץ.

קולט אביטל: לא לשלב אותם בחברה, לא להעניק להם את החום ואת האכפתיות שמתגלה פה.

קולט אביטל: נכון, שכתבה מהסוג הזה מזיקה, כי היא מציגה בעיני התקשורת ובעיני הציבור הישראלי ובעיני הקהילה עצמה את הקהילה כדפ"רים, תסלחו לי, שזה מספיק.

קולט אביטל: אף אחד לא אחראי למה שקורה בעיתונות, אבל יש לי ציפייה מהצבא, שכשמופיעה כזו כתבה, יש כלים לצבא ויש דובר צה"ל וכל אותם דברים טובים ששמענו עליהם כמו "עתידים" וכמו עתודה אקדמאית ודברים אחרים, ניתן באופן יזום כן להביא לידי הפרסום שלהם.

קולט אביטל: כן להציג בפני הציבור לא רק את הבעיות שקיימות והן אמיתיות וצריך להתמודד איתן, אבל יש גם הצלחות.

קולט אביטל: ההצלחות האלה חשובות לדימוי העצמי, הן חשובות לעידוד אנשים להתגייס לצה"ל.

קולט אביטל: הם לא יכולים להיות רק חוטבי עצים ושואבי מים ורק ביחידות קרביות ולא לשאוף להיות גם מפקדים.

קולט אביטל: אם הם טובים מספיק להיות לוחמים ואלה שממשיכים והם הכי מתמידים, ודאי יש ביניהם פוטנציאל הרבה יותר גבוה גם לתפקידי פיקוד.

קולט אביטל: אני חושבת, שאנחנו צריכים לדרוש מעצמנו למצוא את הכלים, כלים יותר מתאימים בשני מובנים: א.

קולט אביטל: במובן של מבחן, שכדאי לעשות לו התאמות.

קולט אביטל: ב.

קולט אביטל: בכל זאת, להגדיר את הנושא של מערכת ההכנה לקראת אותם הקורסים.

קולט אביטל: כמו שחברת הכנסת סולודקין ציינה, ובצדק, שבתה למדה ערבית לקראת תפקידים מסוימים בצבא וכתוצאה מזה, היא התפתחה לכיוון מסוים, כך יכול מאוד להיות שצריך להגביר פה את ההכנה הספציפית לקראת אותם תפקידים שבהם יש גם העזה של אנשים ללכת לתפקידים פיקודיים.

קולט אביטל: אני מקבלת את הצעתך לקיים דיון בנושא הקהילה הקווקזית וכן, אני רוצה להודות לצה"ל על מה שנעשה וגם על החשיבה.

קולט אביטל: אני חושבת שהחשיבה היא אמיתית.

קולט אביטל: הבחינה לעומק היא אמיתית ואני אודה מאוד, אם נוכל לשבת מסביב לשולחן הזה בעוד כמה חודשים לבדוק איך אנחנו התמודדנו ובעיקר, איזה סוג פתרונות נוספים אנחנו יכולים להציע.

קולט אביטל: תודה רבה.