ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 16, פרוטוקול מספר 466, 2005-04-11 10:00

מיכאל איתן: בוקר טוב, אני שמח לפתוח את יום העיון בנושא הגנת הפרטיות בעידן המידע.

מיכאל איתן: יום העיון הזה, שהוא בעצם בנוי על האורחים שלנו, בא כיוזמה של ועדת החוקה, חוק ומשפט בעקבות בקשה של הממשלה שוועדת חוקה תאשר צווים ותקנות בעניין הגנת הפרטיות בכל מה שקשור לתנאי אחזקת המידע והעברתו בין גופים ציבוריים.

מיכאל איתן: במהלך הדיון שהתפתח בעקבות בקשת הממשלה לאשר את התקנות האלו, שמתי לב שהממשלה נוגעת בצרכים שלה בכל מה שקשור למידע.

מיכאל איתן: יש לה נגישות ויש לה צרכים לייעל את עבודתה.

מיכאל איתן: זה מעמיד אותה במצב שהיא מועדת לפורענות בכל מה שקשור להגנה על זכויות האזרח והפרט.

מיכאל איתן: אנחנו כמדינה ליבראלית רואים את האזרח כאדם שבכל מקום שבו הוא נע הוא נע עם איזו שהיא חומת שריון שכוללת את האוטונומיה שלו, שעליה הוא לא ויתר, הוא לא יוותר ושכולם מחויבים לשמור עליה.

מיכאל איתן: לפעמים, בנסיבות חריגות, יש חדירות גם לתחום האוטונומיה הזאת.

מיכאל איתן: במקרה הקיצוני ביותר אנחנו יודעים שאנחנו פוגעים לפעמים בגופות על ידי חדירה, על ידי כליאה.

מיכאל איתן: כשמדובר על התייחסות לאדם, הכלל הבסיסי הוא שאנחנו שומרים וחייבים להיות לא רק פסיביים ולא לפגוע, אלא לקיים שמירה הדוקה על כך שכל אדם יוכל לזכות לאותו מרחב מוגן שאיתו הוא נע בכל מקום שהוא הולך.

מיכאל איתן: השאלות שהתעוררו בעידן של היום שבו יש מצב של הצלבות מידע, של יכולת בעזרת הטכנולוגיה לרכז את המידע, להעביר אותו ממהירות למקום למקום, לנתח אותו, למיין אותו ולהסיק מסקנות שהמוח האנושי לבדו לא יכול היה לעשות עד עכשיו, היו בקשר לשמירה על אותה אוטונומיה שכוללת את הפרטיות של האדם, את הרצון שלו לשמור לעצמו לא רק מבחינה פיזית אלא גם מבחינה נפשית את המידע שנוגע עצמו.

מיכאל איתן: בישיבה בחודש נובמבר שנה שעברה ביקשתי להקפיא את הדיון ולקבוע את יום העיון הזה.

מיכאל איתן: אני רוצה לציין שמי שדירבן אותי לכך היתה האגודה לזכויות האזרח.

מיכאל איתן: היא זאת שבעצם מייצגת את האינטרס של האזרחים מול האינטרס של הממשלה, שגם היא מייצגת את האזרחים אבל מזווית ראייה שונה, עם סדרי עדיפויות ונקודת הסתכלות שונה לחלוטין.

מיכאל איתן: אנחנו מדברים היום על העברת מידע בין גופים ציבוריים, אבל לא רק.

מיכאל איתן: בדיונים האחרים שאנחנו מקיימים על נושא החוקה אנחנו שואלים את עצמנו אם החוקה מיועדת להגן ולדון במערכת היחסים שבין הפרט למוסדות השילטון בינם לבין עצמם, או אם היא צריכה לטפל גם ביחסים בין תאגידים לפרטים.

מיכאל איתן: במידה מסויימת תאגיד הוא אחד הפרטים בתוך החברה, אבל במציאות, מבחינה פרקטית, מה שקורה היום זה שהתאגידים הגדולים שיכולים לצבור מידע הופכים להיות בעלי עוצמה לא פחותה מעוצמות ממשליות שהממשלה יכולה לרכז בידיה.

מיכאל איתן: יום העיון יתחלק לשני גושים מרכזיים.

מיכאל איתן: הדגש הראשון יהיה על העברת המידע בין גופים ציבוריים, והדגש השני ידון בהיבטים של פיקוח על מאגרי מידע והגנה על פרטיות בעידן המידע, שזה דבר שלא קשור בהכרח לגופים ציבוריים.

מיכאל איתן: אני הגשתי הצעת חוק, שבמסגרתה ביקשתי שחוק הגנת הפרטיות יהיה מלווה גם בהקמת מערך הרבה יותר יעיל מבחינת יכולת האכיפה והפיקוח של הגורמים המופקדים מטעם הממשלה על ההגנה, בין השאר הקמת משרד הרבה יותר יעיל של ממונה לפיקוח בדרגה של שופט בית משפט מחוזי.

מיכאל איתן: הוא יהיה מי שממונה וישגיח על הפעילויות של העברת מידע, אולי גם להרחיב את הפונקציה של רשמת מאגרי המידע.

מיכאל איתן: דיברנו על זה לא פעם בעבר.

מיכאל איתן: הרושם הוא שאנשים לא מודעים לבעיה הזאת, לכן גם הציבור כולו לא כל כך נותן גיבוי ואין לחץ פוליטי על הממשלה.

מיכאל איתן: אני הגשתי הצעת חוק בעניין הזה.

מיכאל איתן: הממשלה דחתה את הצעת החוק, אבל אני לא הרמתי ידיים.

מיכאל איתן: אולי אחת המטרות תהיה לקבל גיבוי ויותר תוקף על מנת לשים את הנושא הזה בסדר עדיפויות יותר נכון מבחינת עמדתו של משרד המשפטים.

מיכאל איתן: יתכן מאוד שעל פי הגיבוי שנקבל כאן מהגופים השונים נחליט כיצד להתקדם ולנסות פעם נוספת להבקיע את החומה הממשלתית על מנת שינתן משקל ראוי למה שאנחנו רואים כחשוב, שזה הגנה על פרטיות ועל המידע שקשור באדם.

מיכאל איתן: יש נושאים שהחשיבות שלהם היא מעבר למקרה אחד או שניים או שלושה.

מיכאל איתן: מישהו יכול לשאול אותי: תגיד לי, מיכאל, על כמה מקרים שמעת שהנושא הזה קיבל איזו שהיא כותרת בעיתון?

מיכאל איתן: אני יכול להגיד שאלה לא בדיוק נושאים שעולים לכותרות.

מיכאל איתן: גם כשיש כותרת כזאת או אחרת, היא לא מופיעה בתדירות.

מיכאל איתן: זה מסוג התופעות שכאשר זה כבר מופיע, זה מטיל מורא על ציבור ענק.

מיכאל איתן: אתה לא צריך להיפגע אישית מריצה לפרטיות שלך על מנת להרגיש לא נוח, מספיק שאתה שומע שיש תופעות כאלו או שנעשה שימוש באיזה שהוא מקום במדינה.

מיכאל איתן: עדיף שניתן לאזרחי ישראל את ההגנה המרבית, נשתדל ליצור מספיק מנגנונים על מנת שהאזרחים יוכלו לחיות בשקט נפשי שיש מי שמקפידים על הפרטיות שלהם, על המאגרים שבהם נמצאים מידעים שונים שנוגעים להם, מידעים שצריכים לאפשר לממשלה למלא את תפקידה כהלכה על מנת לשרת את האזרח, כשהשימוש שנעשה במידע הזה הוא אך ורק לאותן מטרות ובכפוף לכך שהעדיפות הראשונה היא שמירה על פרטיותו של האזרח.

מיכאל איתן: אני מזמין את עו"ד חיים קלוגמן, יושב-ראש המועצה להגנת הפרטיות, לספר לנו קצת על נסיבות חקיקתו של חוק הגנת הפרטיות, על פעילות המועצה, וכיצד הדברים נראים מנקודת הראות שלו.

מיכאל איתן: הוא בעצם האחראי הרשמי לכך שנישן בשקט .

מיכאל איתן: האם אנחנו יכולים לישון בשקט?

חיים קלוגמן: אני יותר מתחבר לסייפה של דבריך מאשר לנושא הספציפי של העברת מידע בין גופים ציבוריים.

חיים קלוגמן: אני לא מכיר את ההצעה שלך, אבל הכיוון שלה והרוח נשמעים כמו דברים שנאמרו לא פעם בוועדת חוקה.

חיים קלוגמן: הגנת הפרטיות בחקיקה הישראלית היא תקווה שטרם התגשמה.

חיים קלוגמן: בשנות ה-70 חדרה ההכרה בקהילייה המשפטית שהמצב הלא נורמלי שבו אזרח בישראל מוגן כאשר אתה שורט לו את ידו או כאשר אתה שורט לו את מכוניתו אבל לא כאשר אתה "שורט" את נפשו וכבודו חייב תיקון.

חיים קלוגמן: זה היה מצב שנבע מההתפתחות של מאות השנים האחרונות, שהתחילו להכיר בערך של שמירה מפני פגיעה בכבודו באמצעות חדירה לצנעת חייו האישיים.

חיים קלוגמן: זה לא היה מוכר.

חיים קלוגמן: הגנת הפרטיות לא היתה מוכרת וידועה בעולם עד למאות השנים האחרונות.

חיים קלוגמן: כרגע היא הפכה לבעיה שבשום פנים ואופן אי אפשר להתעלם ממנה.

חיים קלוגמן: בשנת 1974 מינה שר המשפטים את ועדת השופט קהן, שהשתתפו בה קלינגופר, אהרון ברק, אמנון גולדנברג, רות גבינסון ונחום רקובר.

חיים קלוגמן: לי היה הכבוד לרכז אותה.

חיים קלוגמן: הוועדה שמעה גורמים שונים.

חיים קלוגמן: היה מדהים לראות מה קרה לאנשים.

חיים קלוגמן: אנשים חשבו שהבעיה תיפתר תוך חודש או חודשיים בישיבות הוועדה, אבל פתאום התגלה עולם מבהיל.

חיים קלוגמן: תוך שנתיים, לאחר שימוע הגורמים השונים, הגישה הוועדה את המלצותיה לחוקק חוק.

חיים קלוגמן: הוועדה אמרה שהיא לא תתייחס לנושא של מאגרי מידע, שהיא תעשה את זה ועדה נפרדת.

חיים קלוגמן: בשנת 1980 הונחה על שולחן הכנסת הצעת חוק, שהיתה בעיקרה מבוססת על המלצות ועדת קהן.

חיים קלוגמן: היו אז ימים טובים מאוד לוועדת חוקה, כי התיאום בין חברי הוועדה היה מעולה, החלטות התקבלו כמעט פה אחד, לא היו מרידות והסתייגויות גדולות.

חיים קלוגמן: הוועדה קמה ואמרה שהיא לא תעביר את החוק הזה בלי פרק על מאגרי מידע.

חיים קלוגמן: הוקם צוות בראשותו של יושב-ראש הוועדה, דוד גלס.

חיים קלוגמן: תוך תקופה די קצרה הוכן הפרק המפורסם, שהוא פרק ב' לחוק הגנת הפרטיות.

חיים קלוגמן: העקרונות שנקבעו בפרק הנוסף היו עקרונות חשובים.

חיים קלוגמן: נקבע שיש לנהוג בישראל על פי המודל האירופאי, לא על פי המודל של ארצות הברית.

חיים קלוגמן: בארצות הברית מה שחוגג זה חופש המסחר, כלומר תן לאנשים להרוויח, תן לכלכלה לפרוח, אל תכניס הגבלות בנושא הזה.

חיים קלוגמן: הגישה האירופית, שיותר מקפידה בנושא הזה של הגנת הפרטיות, התקבלה.

חיים קלוגמן: לא הולכים על פי הרעיון האמריקני על הסדרים וולונטריים תוך התייחסות למגזר הציבורי, אלא נקבע כי מאגרי מידע טעונים פיקוח, טעונים רישום ואבטחה, איסוף מידע ושימוש בו טעון הסכמה, מוטלות חובות ומגבלות על מנהלי ומחזיקי מאגרי מידע.

חיים קלוגמן: נקבעה הרחבת תחולת החוק על כל סוגי מאגרי המידע הממוחשבים, שהסתבר לנו אחר כך שזאת הייתה הגזמה לנוכח זה שלכל ילד היה מאגר מידע על הכיתה.

חיים קלוגמן: זה תוקן.

חיים קלוגמן: נקבע שפגיעה הינה עבירה פלילית וגם עוולה בנזיקין.

חיים קלוגמן: הוקמה רשות של רשם מאגרי המידע לפי הדוגמה האירופאית, ונקבעה זכות לאדם לעיין במידע ואפשרות לדאוג לנכונותו.

חיים קלוגמן: המידע לא רץ לבד.

חיים קלוגמן: החוק התקבל בחודש מרס 1981 בכנסת.

חיים קלוגמן: מאז הוא תוקן לעניין מסירת מידע לגופים ציבוריים.

חיים קלוגמן: בעקבות ועדה שעמדתי בראשה, הוכנס הנושא הזה של פרופיל ציבורי שמסתבר כיום שהוא לא עונה לעניין.

חיים קלוגמן: ב1996 עודכן פרק מאגרי המידע, והותאם למציאות המשתנה בתחום זה.

חיים קלוגמן: שתי מטרות עיקריות היו למחוקקי החוק.

חיים קלוגמן: המטרה הראשונה הייתה לקבוע נורמה של התנהגות שתכבד את זכותו של האדם למתוח קו בין האני שלו, בין האוהל שעליו דיבר יושב-ראש הוועדה לחברה, כדי שלא יפגעו בכבודו, כדי שלא ישפילו אותו ברבים, וכדי שלא יבוזה ולא ייפגע בדימויו העצמי.

חיים קלוגמן: לאדם יש בעניינים האלה רגישות אדירה.

חיים קלוגמן: כל עוד הוא לא נפגע אישית הנושא לא מעניין אותו כי זה שייך למישהו אחר, כי זאת פגיעה במישהו אחר.

חיים קלוגמן: אולי מעניין אותו כאשר מדובר בעפרה חזה או במישהו אחר שמביא את זה לעין הציבורית, אבל כל עוד הוא לא נפגע הוא יושב בשקט.

חיים קלוגמן: יש כאלה שנפגעו מהנושא של הגיל.

חיים קלוגמן: הייתה גברת בתל-אביב שהנושא הזה גרם לה לנזק פסיכולוגי, היא היתה צריכה להגיע לפסיכיאטר.

חיים קלוגמן: היא הגיעה גם לבית המשפט.

חיים קלוגמן: הנושא הזה נדון בבית המשפט.

חיים קלוגמן: עניין של גיל, שהיום כל כך מזלזלים בו, הוא דבר שברצונו של האדם לשמור לעצמו, שלא לדבר על דברים יותר אישיים מאשר גיל.

מיכאל איתן: בזמנו זה היה בפנקס הבוחרים.

חיים קלוגמן: פנקס הבוחרים זה אחד מאבי אבות הצרות שלנו, משום שפנקס הבוחרים נתן את המפתח להרבה מאוד מאגרים.

דלית דרור: הגיל יצא.

חיים קלוגמן: המטרה השנייה היא לספק את הכלים בחקיקה לגבי אכיפה והגנה על האדם שנפגע.

חיים קלוגמן: מה הם הכלים?

חיים קלוגמן: כולנו יודעים שכלים לאכיפה ולהגנה על האדם שנפגע בחדירה לפרטיותו חייבים להתקיים.

חיים קלוגמן: לדעתי לא צלחה דרכו של חוק הגנת הפרטיות בהשגת שתי המטרות.

חיים קלוגמן: המטרה הראשונה משום קיומם של כוחות בעלי השפעה חזקה על המחוקק, והמטרה השנייה היא מחמת העדר הקצאת האמצעים התקציביים על ידי המדינה לאורך כל השנים מאז חקיקת החוק.

חיים קלוגמן: התופעה הזאת לא חדשה.

חיים קלוגמן: אנחנו נתקלים בסדר עדיפות תקציבי שהוא בתחתית התחתיות, הרבה פחות מהרבה נושאים שהם בתחומי הפוליטיקה.

חיים קלוגמן: ההסבר שנתתי קודם לגבי זה שכל עוד זה לא פוגע בי זה גם לא מעניין אותי נכון גם לגבי אנשינו באוצר.

חיים קלוגמן: ההכרה בנורמה הזאת של התנהגות בעניינים שמקדשים את צנעת חייו של אדם, בעניינים האינטימיים באה לקבוע איזו שהיא איכות חיים.

חיים קלוגמן: אם מערכת חייו של האזרח: סודותיו, העניינים שבינו לאחרים, מצב בריאותו, אורחות חייו, כישוריו, תדמיתו הופכים להיות נחלת הרבים, זאת אינה איכות חיים ראויה.

חיים קלוגמן: כשהאזרח נתון לבילוש אחריו, או שעליו לנהל מערכת חיים תחת פיקוח אלקטרוני בלתי פוסק – מחשבים, מצלמות מעקב, מאגרי טביעות אצבעות, דנ"א, קשתית של העין, כרטיס זיהוי אלקטרוני, מכשירי זיהוי אוטומטיים בכבישי אגרה - זה מביא אותו למצב של חוסר שליטה בפרטיותו.

חיים קלוגמן: אם במאמצים שלנו נצליח להעביר בחוק הגבלות שלא ייחצו ללא הסכמת האזרח, נוכל להביא לכך שהוא יחיה באיכות חיים ראויה.

חיים קלוגמן: חוסר הרצון הזה להכיר בנורמה של כיבוד צנעת הפרט נתגלה מיד עם פרסום הצעת החוק בשנת 1980.

חיים קלוגמן: ראש החץ התוקפני ביותר נשלח על ידי התקשורת.

חיים קלוגמן: היא דרשה את אי החלת החוק על העיתונות, דבר שהיום נראה לנו דרישה מוגזמת.

חיים קלוגמן: אורי אבנרי צעק שהדבר הזה יביא לפגיעה בחופש העיתונות.

חיים קלוגמן: משלחת של מועצת העיתונות, אשר הופיעה בפני ועדת קהן, נכשלה ולא שיכנעה את הוועדה בדרישה.

חיים קלוגמן: הוועדה קבעה, למעט עמדת יחיד של ד"ר קלינג, שניתן לפרסם פרסום שיש בו עניין ציבורי המצדיק בנסיבות העניין את הפגיעה בפרטיות.

חיים קלוגמן: היא אמרה שיש מדינות שזאת ההגנה שניתנת לעיתונות, רק העיתונות צריכה לדאוג שהפגיעה היא בפרסום של עניין ציבורי.

חיים קלוגמן: לא רכילות ציבורית, אלא יש עניין ציבורי אמיתי.

חיים קלוגמן: עם פירסום הנוסח הכחול היתה סידרה של מפגשים מרתוניים של המשלחת המכובדת הזאת עם שר המשפטים דאז, שמואל תמיר, במגמה להסיר את החשש לפגיעה בעבודת העיתונות.

חיים קלוגמן: בעקבות הדיונים האלה שונה נוסח הצעת החוק, והוא לא דומה למה שהיה בכחול.

חיים קלוגמן: מי שמסתכל על הנוסח בכחול, יראה שיש בו כמה שינויים מאוד יפים שנמחקו.

חיים קלוגמן: בדברי ההסבר כתוב שבמרבית הארצות שבהן חוקקו חוקים האוסרים פגיעה בפרטיות, לא הוגדר המונח פרטיות מפאת הקושי במתן הגדרה ברורה וממצה לביטוי הזה.

חיים קלוגמן: קביעת תחומי הזכאות לפרטיות הושארה לפסיקה שתיקבע במרוצת השנים בבתי המשפט.

חיים קלוגמן: הפרטיות משתנה.

חיים קלוגמן: הפרטיות לפני 20 שנה זאת לא אותה הפרטיות היום.

חיים קלוגמן: אפשר לראות את חוף הים בתל-אביב לפני 50 ,60 שנה לעומת חוף הים היום.

חיים קלוגמן: החוק המוצע נקט בשיטה הזאת וקבע פגיעה בפרטיות.

חיים קלוגמן: .

חיים קלוגמן: הכוונה היתה לומר : ראו, זאת פגיעה בפרטיות שאנחנו יודעים אותה, אבל אנחנו נותיר בידי בית המשפט לפסוק ולהחליט מה נתחדש ומה מתקיים בנושא הזה.

חיים קלוגמן: העיקרון הזה הוא הראשון שנפל באותם הדיונים.

חיים קלוגמן: המילה "לרבות" נמחקה.

חיים קלוגמן: פגיעה בפרטיות צומצמה למקרים המפורטים בחוק.

חיים קלוגמן: הפירוט הוא ממצה, אין אפשרות להוסיף תביעות ודרכים שלא הוסדרו בחוק.

חיים קלוגמן: זה שינוי רציני מאוד.

חיים קלוגמן: הוחלט שהחוק לא יוחל על תאגיד, שיחול רק על אדם.

חיים קלוגמן: הוחלט שיבוטל האיסור על קריאת מכתב או כתב שלא נועדו לפרסום או שימוש בשמו, כינוי או קולו של אדם לפעילות מדינית.

חיים קלוגמן: הובהר שלא תהיה זכות פנייה אזרחית או פלילית לפי החוק בשל פגיעה שאין בה ממש.

חיים קלוגמן: ההגנה שנקבעה לאמצעי התקשורת בסעיף ההגנות, שנקבעה כהגנה מסויגת בתום לב, נהפכה להגנה בלתי מסויגת.

חיים קלוגמן: נוספה הגנה למקרים שבהם הייתה חובה מוסרית או חברתית.

חיים קלוגמן: עד היום אנחנו לא יודעים איך לאכול את זה.

חיים קלוגמן: אמצעי התקשורת הסכימו להוספת פיסקה שמופיעה בסעיף 11, שאוסרת פרסומו של עניין הנוגע לצנעת חייו האישיים של אדם או למצב בריאותו, התנהגותו ברשות היחיד.

חיים קלוגמן: כיום התקשורת שקטה.

חיים קלוגמן: אם אתם שמים לב, אין לנו טענות של התקשורת, של עורכי העיתונים על חוק הגנת הפרטיות.

חיים קלוגמן: התקשורת מסתדרת מאוד יפה עם חוק הגנת הפרטיות.

חיים קלוגמן: כפי שניסיתי להסביר, זה לא פלא כי הדרישות המרכזיות של התקשורת נתקבלו.

חיים קלוגמן: מי שהיום משפיע על המחוקק, מי שהיום תפס את ראש החץ זה בעלי המאגרים הגדולים, מעצמות הסלולארי, גורמי התחככות העוסקים במעקבים אחרינו אישית, ועולם האינטרנט שלשמחתנו מתפתח מאוד יפה.

חיים קלוגמן: אם אתייחס לדוגמאות ספציפיות, אז נראה את הלחץ לעניין חוק שירות נתוני אשראי , הלחץ בעניין הסלולארי לעניין שירותים מבוססי מקום.

חיים קלוגמן: מה שמחליש את החוק זה שהציבור לא מודע לסכנות שאורבות לו כאשר הוא מזלזל בשמירה על מידע פרטי:

חיים קלוגמן: אותה יולדת שנכנס לבית היולדות ותמורת כמה טיטולים מוסרת פרטים אודותיה ואודות התינוק, או אדם שמזלזל בשמירה על מפתחות מאגרי מידע.

חיים קלוגמן: מפתחות זה העניין של תעודת הזהות, שהיא באופן טבעי המפתח למאגרים הגדולים הציבוריים כמו הביטוח הלאומי, מס הכנסה.

חיים קלוגמן: דבר נוסף שמחליש את החוק זה רשויות המדינה שלא מקדישות אמצעים בסיסיים לאכיפת הגנת הפרטיות, תוך הסבר שהדבר נובע מחוסר תקציב, ובעיקר ההסבר שקיימות בעיות בטחון דחופות יותר.

חיים קלוגמן: ב12.3.2001 נערך בכנסת דיון בהצעה לסדר היום של חברת הכנסת גוז'נסקי על סחר במידע ועל הצורך באבטחת מאגרי מידע.

חיים קלוגמן: התקבלה הצעת סיכום שאומרת: "הכנסת רואה בשמירת הפרטיות את אחד ההיבטים החשובים של זכויות האדם והאזרח.

חיים קלוגמן: דווקא בעידן התפוצצות המידע וריבוי מאגרי המידע המוחזקים בידי גורמים ציבוריים ופרטיים, שרי המשפטים וביטחון הפנים נדרשים ליישם בצורה נמרצת את חוק הגנת הפרטיות ותקנותיו, לרבות רישום מאגרי המידע ואיסור הסחר במידע.

חיים קלוגמן: שר המשפטים ידווח לכנסת על הצעדים שנקט תוך 3 חודשים".

חיים קלוגמן: השאלה הרטורית היא מה וכמה נעשה בעניין הזה מאז.

חיים קלוגמן: אנחנו לא יכולים לזלזל באתגר ובבעייתיות של העניין.

חיים קלוגמן: כל פעם שאנחנו סותמים פירצה בנושא הזה של הגנת הפרטיות, אנחנו מגלים למחרת בעיה חדשה מורכבת יותר.

חיים קלוגמן: כולנו מודעים לבעיית איסוף מידע על ידי אגירת השימוש, כלומר שאתה יודע בדיוק איפה מצ'וטט המשתמש, או הבעיה של הפינגר באי-מייל.

חיים קלוגמן: עד היום אין בנמצא שום אמצעי למניעת הפגיעות האלה באמצעות האינטרנט.

חיים קלוגמן: זה לא יהיה קל לחשוב על זה.

חיים קלוגמן: יש כאלה שמנסים לפתור את הבעיה, רק צריך לעזור להם.

חיים קלוגמן: גורם אחר, שהוא לגיטימי מאוד, זה גופי המודיעין, בפרט אחרי מה שקרה בארצות הברית.

חיים קלוגמן: אנחנו יודעים על פעילות מכשיר האקלון, שלו שותפים השירותים החשאיים של ארצות הברית, בריטניה, קנדה, אוסטרליה וניו-זילנד.

חיים קלוגמן: זאת מערכת שמסוגלת לקלוט ולעבד סוגים שונים של מעברי מידע, שיחות טלפון, סלולאר, סיבים אופטיים, דואר אלקטרוני, אינטרנט, שירותי לווין.

חיים קלוגמן: המערכת מסוגלת לאסוף כ3 מיליארד התקשרויות ביממה.

חיים קלוגמן: כל מה שחשש אונ'ול כבר קיים, אנחנו רק תלויים ברצון הטוב של מי שמחזיק אותו.

חיים קלוגמן: יש את העניין של המאגר הגנטי.

חיים קלוגמן: כל חשוד בעבירה בבריטניה של מעל ל-3 חודשי מאסר נכנס למאגר הגנטי ולא יוצא משם יותר.

חיים קלוגמן: אם הוא מזוכה או לא, זה לא רלוונטי.

חיים קלוגמן: מסתבר שהדבר הזה הביא ל40 אלף פיענוחי עבירות במשך שנה.

חיים קלוגמן: איך ניתן לבוא ולהתווכח עם הצלחה כזאת?

חיים קלוגמן: גם בדיונים במועצה נסינו לתרום לכך שיהיו תקנות, שיהיו אמצעי אבטחה כדי שהנושא יהיה תחת בקרה.

חיים קלוגמן: ישנה היום את בעיית הזיהוי בעקבות 11 בספטמבר.

חיים קלוגמן: אמצעי הזיהוי כוללים מאגרים על פי זיהוי של מאפיינים של כף יד, עין או קול.

חיים קלוגמן: זה נראה מבחינת הפרטיות מאיים, זה נראה חמור.

חיים קלוגמן: אין לנו אלא להצטרף לקריאת המועצה להגנת הפרטיות בהערותיה לוועדת חוקה ביום 14.4.2004.

חיים קלוגמן: המועצה קוראת לממשלה להקצות את האמצעים הנדרשים לנושא הגנת הפרטיות, ולהתוות תוכנית מעשית לטיפול בנושאים הדחופים הבאים: 1.

חיים קלוגמן: מניעת הפגיעה בפרטיות ממאגרים של רשויות השלטון 2.

חיים קלוגמן: הגנה על פרטיות בעידן מלחמה בטרור 3.

חיים קלוגמן: הגנה על פרטיות בסחר אלקטרוני ובאינטרנט 4.

חיים קלוגמן: אכיפה על הגנת הפרטיות בהעברת מידע בין מדינות.

חיים קלוגמן: 5.

חיים קלוגמן: הגנה על הפרטיות בעולם הפיזי שמחוץ לתחום המידע האלקטרוני 6.

חיים קלוגמן: הגנה על הפרטיות בהקשר לאמצעי זיהוי ואימות מתקדמים 7.

חיים קלוגמן: קביעת דרכים, נוהל ומסגרת להפעלה עניינית ויעילה של היחידה לרישום מאגרי מידע.

חיים קלוגמן: נדמה לי שעל ידי כך שנעשה כולנו משהו בכיוון הזה אנחנו נתקדם בכיוון הנכון.

רבקי דב"ש: אני מקווה שיש כאן איזו שהיא הסכמה לגבי הכוונות והרצון של כולם לקדם את נושא הגנת הפרטיות, בין אם הם בגופים של NGO, בין אם מדובר בגופים מהמגזר הפרטי והאקדמאי ובין אם אלה גופים ממשלתיים.

רבקי דב"ש: יש מחלוקות רבות לגבי הדרך שבה צריך להגן על הפרטיות.

רבקי דב"ש: יש כאן אנשים שנפגשים בפורומים שונים.

רבקי דב"ש: יש עבודה שנעשית.

רבקי דב"ש: יש מחלוקות, ראוי שיהיו.

רבקי דב"ש: למדינה במאגריה יש מצד אחד את היכולות להגיע ולקבל מידע רב, ומצד שני יש עליה פיקוח הדוק לא פחות – מבקר המדינה, חוקי היסוד שחלים עליה, הציבור, בין אם זה בעיתונות ובין אם זה באינטרנט.

רבקי דב"ש: גופים פרטיים, שעליהם יתמקדו יותר בחצי השני של היום, יותר חופשיים מהביקורת הזאת.

רבקי דב"ש: המידע שנאסף הוא בכמות לא פחותה, לפעמים אפילו הרבה יותר.

רבקי דב"ש: יש מעקב לגבי התנועות שלי, אם זה בכביש 6, אם זה בכספומטים, אם זה בטלפונים הסלולאריים.

רבקי דב"ש: שלא ישתמע מדברי שלא צריכה להיות ביקורת על המדינה.

רבקי דב"ש: צריכה להיות, היא תהיה וחשוב שתהיה.

מיכאל איתן: חלק גדול מהגופים מקבלים את המידע שלהם מגורמי הממשל.

רבקי דב"ש: אני חושבת שזאת הכללה.

רבקי דב"ש: יש מידע רב שנאסף באופן פרטי על ידי חברות עסקיות.

מיכאל איתן: אנחנו שומעים על מקרים שזולג מידע ממשרדים ממשלתיים ומגיע לגופים פרטיים שעושים בזה שימוש מסחרי.

רבקי דב"ש: העברת מידע שלא כדין היא עבירה פלילית.

רבקי דב"ש: מנסים לטפל בה בין באמצעים פליליים ובין באמצעים משמעתיים.

רבקי דב"ש: אני לא אגיד שהמערכת הרמטית, כי שום מערכת היא לא הרמטית.

רבקי דב"ש: אם היינו חושבים ככה, אז כנראה שגם לא היינו כאן.

רבקי דב"ש: נושא של העברת מידע בין גופים ציבוריים מוסדר בפרק ד' לחוק הגנת הפרטיות.

רבקי דב"ש: מדובר בהסדר כללי.

רבקי דב"ש: יש הרבה הסדרים ספציפיים אחרים, ראו לדוגמה את חוק המרשם הפלילי.

רבקי דב"ש: לא מדובר רק במאגרים, אלא גם במידע בכלל.

רבקי דב"ש: למפקח על הביטוח ולמפקח על הבנק יש אפשרות לקבל מסמכים רבים, כאשר על המסמכים האלה חלים סעיפי סודיות.

רבקי דב"ש: כמובן שהם מגלמים בתוכם הרבה סודות מסחריים של אותם גופים שהעבירו את המידע לאותם מפקחים.

רבקי דב"ש: אני לא אדבר על ההסדרים הספציפיים, אני אדבר רק על ההסדר הכללי.

רבקי דב"ש: הכלל בפרק ד', כפי שמעוגן בסעיף 23ב, קובע שמסירת מידע אסורה, למעט במספר חריגים.

רבקי דב"ש: החריג הראשון הוא שהמידע פורסם לרבים על פי סמכות בדין.

רבקי דב"ש: יש מידע שמפורסם באורך קבע, כמו לדוגמה מרשם המשכונות, טאבו, מינהל מקרקעי ישראל.

רבקי דב"ש: זה מאגר שהוא נגיש לציבור.

רבקי דב"ש: אלמלא היה הסדר ספציפי, אסור היה לגוף הציבורי למסור את המידע.

רבקי דב"ש: האפשרות השנייה היא שהאדם אשר המידע התייחס אליו נתן את הסכמתו למסירה, שזה כלל מרכזי בכל מה שקשור להגנת הפרטיות.

רבקי דב"ש: אני זכאית לוותר על פרטיותי.

רבקי דב"ש: לכל אחד יש תפיסה שונה של פרטיות.

רבקי דב"ש: החריג השלישי שמסירת המידע או קבלתו נעשו על ידי רשות ביטחון.

רבקי דב"ש: דובר על חריג שנמצא בסעיף 23ב(ב).

רבקי דב"ש: גם כאן יש חריג: ובלבד שמסירת המידע או קבלתה לא נאסרה בחיקוק.

רבקי דב"ש: סעיף סודיות ספציפי גובר.

רבקי דב"ש: רשויות הביטחון לפי חוק הגנת הפרטיות הן המשטרה, הצבא, השב"כ והמוסד.

רבקי דב"ש: הן יצטרכו להתכבד וללכת לבית משפט ולהוציא צו במידה והדבר אפשרי.

רבקי דב"ש: החריג האחרון שעליו מתרכז היום זה הנושא של מסירת מידע בין גופים ציבוריים.

רבקי דב"ש: צריך לעמוד בדרישות של סעיף 23ג לחוק.

רבקי דב"ש: הנושא של סדרי העברת המידע, הטכניקה, הטפסים מוסדרים בתקנות הגנת הפרטיות.

רבקי דב"ש: התקנות כוללות בתוכן הסדרים שונים שקשורים לניהול מאגר, ונושא של העברת מידע בין גופים ציבוריים.

רבקי דב"ש: את התקנות האלו אנחנו רוצים לתקן.

רבקי דב"ש: כיום האישור שניתן להעברת מידע בין גופים ציבוריים נעשה על ידי היועץ המשפטי של אותו גוף או נציגו.

רבקי דב"ש: בתקנות כתוב שצריך להיות חתימת מורשים, אבל לא כתוב שחתימת המורשים היא מתן האישור.

רבקי דב"ש: לכאורה מנהל המאגר חותם, אבל לא ברורה האחריות שלו לחתימה על הבקשות לקבלת מידע ועל האישורים שניתנים לו.

רבקי דב"ש: מה בעצם יועץ משפטי צריך לבדוק כשהוא בא לאשר או לשלול העברת מידע בין גופים ציבוריים?

רבקי דב"ש: התנאי המקדמי שהוא צריך לבדוק זה מה המעמד של הגוף שמבקש את המידע.

רבקי דב"ש: התנאי המקדמי הוא שהוא גוף ציבורי כהגדרתו בחוק.

רבקי דב"ש: זה יכול להיות משרד ממשלתי, מוסד ציבורי, רשויות מקומיות, וכן גופים שנקבעו בצו ששר המשפטים רשאי לקבוע, כמובן באישורה של ועדת חוקה, חוק ומשפט.

רבקי דב"ש: נקבעו ארגונים יציגים, כמו ארגוני נכי צה"ל, קופות חולים ובתי חולים לעניין מצבו ובריאותו של חולה, וכדומה.

רבקי דב"ש: אנחנו נתקלים לפעמים בחוסר אבחנה בין חוק חופש המידע לחוק הגנת הפרטיות.

רבקי דב"ש: חוק חופש המידע נועד לאפשר לאזרחים או לתושבים לקבל כל מידע שהם רוצים מידי רשויות ציבוריות אודותיהם.

רבקי דב"ש: יש להם כל מיני חריגים, כשאחד החריגים הוא אם יש פגיעה בפרטיות.

רבקי דב"ש: חוק חופש המידע לא נועד לשרת רשויות ציבוריות.

רבקי דב"ש: החריגים בו הם לא רלוונטיים.

רבקי דב"ש: לפעמים יש העברת מידע בין גופים ציבוריים גם כשיש פגיעה בפרטיות.

רבקי דב"ש: יש צורך בשיתוף פעולה בין גופים ציבוריים, גם אם זה עלול לפגוע בפרטיות.

רבקי דב"ש: רשות ציבורית זכאית לקבל רק מה שהוגדר לה בחוק, רק מה שהוגדר לה מבחינה חוקית.

רבקי דב"ש: יכול להיות שיש מידע שאני כאדם פרטי זכאית לקבל אם הייתי פונה על פי חוק חופש המידע, אבל בתור עובדת מדינה אני לא זכאית אלא אם כן אני זכאית לקבל על פי פרק ד' לחוק הגנת הפרטיות.

רבקי דב"ש: יש בלבול בנושא הזה.

רבקי דב"ש: רשות ציבורית זכאית לקבל רק מה שהיא זכאית לקבל לפי המטרות והסמכויות שנקבעו לה.

רבקי דב"ש: התנאי השני הוא אם יש מניעה למסירת מידע.

רבקי דב"ש: צריך לבדוק אם מסירת המידע לא נאסרה בחיקוק או בעקרונות של אתיקה מקצועיים, שחלקם מעוגנים בחקיקה.

רבקי דב"ש: פרק ד' לא גובר עליהם.

רבקי דב"ש: הדבר השלישי הוא תנאי מסירת המידע כפי שהם מופיעים בסעיף 23 (ג).

רבקי דב"ש: סעיף 23(ג) יוצר אבחנה בתנאי מסירת המידע בין בקשות לקבלת מידע מעת משרד ממשלתי או מוסד מדינה שמופיע בסעיף קטן (2) לסעיף 23ג, לבין בקשות לקבלת מידע מגופים ציבוריים.

רבקי דב"ש: כאשר הבקשה לקבלת מידע היא מעת משרד ממשלתי או מוסד מדינה, צריך לבחון אם מסירת המידע דרושה למטרת ביצוע כל חיקוק או למטרה במסגרת הסמכויות או התפקידים של מוסר המידע או מקבלו.

רבקי דב"ש: הסמכויות שלי כמי שעובדת בייעוץ וחקיקה לא מעוגנות בחקיקה.

רבקי דב"ש: המחלקה עצמה לא הוקמה בחקיקה, בוודאי לצורך בדיקה שלי לגבי מחלוקות בין רשויות ציבוריות.

רבקי דב"ש: הכוונה היא לא רק לסמכויות שמעוגנות בחקיקה, אלא כשיש מטרה מסוימת חוקית של אותו גוף ציבורי גם לצורך מילוי תפקידו.

מיכאל איתן: מספיק שאחד מהם הוא במסגרת תפקידו.

רבקי דב"ש: נכון.

דלית דרור: זו הסמכות השיעורית של הממשלה.

דלית דרור: יש המון משרדי ממשלה שלא מעוגנים בחקיקה.

דלית דרור: כל הפעולה של משרד החוץ לא מעוגנת בחקיקה.

מיכאל איתן: הסמכות הזאת פורצת את הכל.

רבקי דב"ש: הגיעה אלינו תלונה מארגון נכי צה"ל על כך שאגף מס הכנסה העביר מידע על כל נכי צה"ל לאגף השיקום.

רבקי דב"ש: מבירור שערכנו התברר שהיו חשדות כנגד פחות מ40 נכי צה"ל על כך שהם מקבלים הכנסה.

רבקי דב"ש: רצו לבדוק אם כך הדבר.

רבקי דב"ש: אם היינו אומרים שזה רק במסגרת התפקידים של מקבל המידע, אז לכאורה מס הכנסה היה צריך להעביר את המידע לאגף השיקום.

רבקי דב"ש: מכיוון שרצו לפגוע כמה שפחות בפרטיותם של אותם נכי צה"ל, עובד של אגף השיקום ישב עם עובד בכיר מאוד של מס הכנסה, שאל לגבי אדם X אם יש מידע או לא.

רבקי דב"ש: לא ניתן שום פלט מעבר למידע שנדרש.

רבקי דב"ש: ראוי היה יותר שהמידע יועבר מאגף השיקום למס הכנסה כדי שהפגיעה תהיה מזערית.

מיכאל איתן: באיזו דרגה היה הפקיד שביקש את החומר?

רבקי דב"ש: שניהם היו מפקחים בכירים.

מיכאל איתן: האם יש נוהלים לעניין הזה?

רבקי דב"ש: הכל נרשם.

רבקי דב"ש: כל מידע, אפילו שלא הועבר בפלט, נרשם.

רבקי דב"ש: אנחנו חייבים להשאיר רישום של המידע, למרות שלא מדובר במאגרי מידע.

רבקי דב"ש: אגף השיקום לא קיבל שום מידע באופן ישיר.

רבקי דב"ש: היה עיון במאגר המידע, אבל העיון היה רק של אגף מס הכנסה.

רבקי דב"ש: הרבה פעמים כאשר מדברים על שיתוף בין הרשויות החשש הוא מפני מאגר אב שבו כולם תורמים את חלקם - מס הכנסה, ביטוח לאומי, משרד הפנים.

רבקי דב"ש: אני מקווה שאנחנו מסכימים שלמדינה יש זכות לראות שמישהו מקבל גמלה שהוא צריך לקבל.

מיכאל איתן: השאלה היא איך זה נעשה, האם יש בקרה.

רבקי דב"ש: אי אפשר למסור את המידע אם אין את התנאי שהוא לא יימסר הלאה.

רבקי דב"ש: אגב, זה קורה הרבה פעמים בהעברת מידע בין גופים ציבוריים.

רבקי דב"ש: אם משרד הפנים מעביר לביטוח לאומי, אחד התנאים שחותמים עליו בחוזה זה שזה לשימוש שלהם והם לא מעבירים את זה הלאה.

רבקי דב"ש: מי שירצה את המידע יצטרך לפנות חזרה למרשם האוכלוסין.

רבקי דב"ש: התנאים האלה שדיברתי עליהם זה כאשר המידע מתבקש ממשרד ממשלתי או ממוסד ציבורי.

רבקי דב"ש: כאשר המידע מתבקש מכל רשות ציבורית אחרת, כמו רשות מקומית או תאגידים סטטוטוריים, אז מסירת המידע היא במסגרת הסמכויות והתפקידים של מוסר המידע.

רבקי דב"ש: יש איזה תנאי מקדמי שאומר שזה יהיה חלק מהסמכויות והתפקידים של מוסר המידע.

רבקי דב"ש: התנאי הרביעי, שהוא משמעותי ועליו גם התעכבה השופטת דורנר בבג"ץ, זה הנושא של המידתיות והסבירות.

רבקי דב"ש: היועץ המשפטי ראה לנכון לבדוק את המקרה של אגף השיקום ומס הכנסה.

רבקי דב"ש: השאלה היא מה האמצעי.

רבקי דב"ש: במקרה הזה זה ישיבה של פקיד מול פקיד, לא העברת מידע על כל נכי צה"ל.

רבקי דב"ש: הדבר השני זה הסבירות.

רבקי דב"ש: הנושא של הסבירות זה האיזון בין הפגיעה שנעשית בין העברת המידע לצורך שלו.

רבקי דב"ש: היתה בקשה של רשות מקומית למשרד העלייה והקליטה.

רבקי דב"ש: אני לא יודעת אם זה היה מקרי או לא, אבל זה היה חצי שנה לפני הבחירות לרשויות המקומיות.

רבקי דב"ש: ביקשו ממשרד הקליטה את כל העולים החדשים של אותה עיר, כי ראש העיר רצה לעשות סדנת אומנים לעולים יוצרים.

רבקי דב"ש: הנושא נפל בגלל נושא של סבירות ומידתיות.

רבקי דב"ש: אותו ראש עיר יכול היה לפנות לעיתונות המקומית, היה יכול לצאת בשלטי חוצות, הוא לא היה צריך לפנות באופן ישיר לכל אותם עולים חדשים, שאני לא יודעת כמה מתוכם היו אומנים.

רבקי דב"ש: הדבר הנוסף זה בחינת אמצעי אבטחה בגוף המקבל.

רבקי דב"ש: צריך לבחון את אמצעי המחשוב, את האמצעים הפיזיים ואת אמצעי הבקרה של אותו גוף שמקבל את המידע.

רבקי דב"ש: זה שמשרד המשפטים זכאי לקבל מידע מהמשטרה, זה עוד לא אומר שאני כעובדת משרד המשפטים זכאית לקבל את אותו מידע.

רבקי דב"ש: הדבר האחרון הוא בחינת הטיפול במידע.

רבקי דב"ש: בג"ץ שהוגש נגד משרד הפנים וגופים ציבוריים ופרטיים נוספים, ביניהם ביטוח לאומי, מס הכנסה והבנקים, בחן את ההסדר של העברת מידע, או ערער על ההסדר של העברת מידע ממרשם האוכלוסין.

רבקי דב"ש: השופטת דורנר לא מערערת על ההסדר, היא אומרת שהעברת מידע בין גופים ציבוריים נדרשת ושההסדר שקיים בחקיקה ראוי.

רבקי דב"ש: על מה היא מערערת ומה היא דורשת מאיתנו לעשות?

רבקי דב"ש: היא דורשת מאיתנו להגביר את הפיקוח באמצעות תקנות על היקף המידע שמועבר.

רבקי דב"ש: היא ביקשה מאיתנו לעגן את הנושא בהנחיות ובתקנות.

רבקי דב"ש: מבחינת הבג"ץ עמדנו.

רבקי דב"ש: גם במס הכנסה, גם ברשות השידור וגם בביטוח לאומי הוקמו ועדות בעקבות הבג"ץ, הוסקו מסקנות ונערכו שינויים.

רבקי דב"ש: אני חושבת שנעשתה עבודה רצינית.

מיכאל איתן: למה התנגדתם להצעת החוק שלי?

רבקי דב"ש: אנחנו חשבנו שהבג"ץ נגע בנקודות עקרוניות.

רבקי דב"ש: כל גוף ציבורי יהיה מחויב לפרסם רשימה של כל הגופים אליהם מועבר המידע כך שכשאני אדע שיש עלי מידע במרשם אוכלוסין, אני אדע גם למי הוא מועבר.

רבקי דב"ש: חשבנו שכל גוף ציבורי צריך להקים ועדה, שיעמוד לרשותו מנכ"ל או סמנכ"ל.

רבקי דב"ש: היה לנו חשוב שזה יהיה רק גורם בכיר.

רבקי דב"ש: לא השארנו אפשרות להוריד את הדרג, למרות שהיו דרישות כאלו.

רבקי דב"ש: הוא זה שיפקח על כל הבקשות לקבלת מידע מעת הגוף הציבורי, ועל הבקשות שהגוף הציבורי מוסר.

רבקי דב"ש: האחריות של היועץ המשפטי ושל מנהל המאגר בעינה עומדת.

רבקי דב"ש: יש פיקוח של המנכ"ל.

רבקי דב"ש: יש לו ראיית רוחב על מה שקורה אצלו.

רבקי דב"ש: הוא גם יקבע כללים לגבי הרשאות גישה.

רבקי דב"ש: יש היום צוות מאגרי מידע – בראשותו של המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, מר יהושע שפמן - שבוחן את כל ההסדר של מאגרי המידע.

רבקי דב"ש: אנחנו חושבים שהוא לא מספיק, שיש בו הרבה בעיות ושצריך לבדוק אותו.

רבקי דב"ש: אנחנו מחכים שיהיו נקודות, כמו לדוגמה כל מה שקשור לתפקידיה של רשמת מאגרי המידע.

רבקי דב"ש: אז יקום צוות בראשותה של דלית דרור, שהולך לבדוק ספציפית את הנושא של ההסדר של העברת מידע בין גופים ציבוריים.

רבקי דב"ש: בפירוש יכול להיות שלא נעצור בזה.

רבקי דב"ש: אנחנו חושבים שהתיקון שמוצע הוא תיקון טוב, אבל אנחנו חושבים שצריך לבדוק את כל ההסדר מחדש.

יעקב וילון: אני אגיד כמה מילים על המשפט הקנדי והאמריקני.

יעקב וילון: אני בחרתי בשתי מדינות האלו, כי הן יותר מתרכזות בחובותיהם של הגופים הציבוריים לעומת המדינות האירופאיות שיותר מדגישות את המגזר הפרטי.

יעקב וילון: ככל הידוע לי, לא נפסל עד היום אף מעבר מידע בין גופים ציבוריים על בסיס חוקתי במדינות האלו.

יעקב וילון: יש חוקים מרכזיים, כמו חוק הפרטיות של 1974 בארצות הברית או החוק של 1985 בקנדה.

יעקב וילון: שני החוקים דומים מאוד.

יעקב וילון: בחוק יש איסור מוחלט על מעבר מידע בין גופים ציבוריים, אלא אם יש שורה של חריגים יותר ספציפיים וחריגים יותר כלליים.

יעקב וילון: אין לי דעות מגובשות על מה כדאי לנו לאמץ או לא לאמץ.

יעקב וילון: החריגים היותר ספציפיים מאוד דומים בשתי המדינות.

יעקב וילון: אפשר להעביר מידע בין גופים ציבוריים לשם אכיפת החוק הפלילי או האזרחי, אפשר להעביר מידע בהליך משפטי שהמדינה צד בו, אפשר להעביר מידע ממשרד ממשלתי או מגוף ציבורי לרשות המחוקקת, אפשר להעביר מידע למבקר המדינה, ואפשר להעביר מידע לארכיון, מידע לשם מפקד אוכלוסייה ומידע למחקר סטטיסטי.

מיכאל איתן: הכל ממשלתי?

דלית דרור: ואז הוא מידע לא מזוהה.

יעקב וילון: אפשר להעביר מידע אם מדובר בבטיחות או בבריאות של האזרח.

יעקב וילון: המצב בחריגים הכלליים יותר מסובך.

יעקב וילון: אם גופים ציבוריים רוצים להעביר מידע ביניהם הדרך קלה.

יעקב וילון: בארצות הברית יש שימוש שגרתי, כלומר שימוש מתאים למטרה שלשמה המידע נאסף.

יעקב וילון: זה לא מגביל את השימוש בפועל.

יעקב וילון: עלתה הדרישה שכל גוף ציבורי בארצות הברית חייב לדווח באופן שנתי על כל השימושים במידע ועל כל המעברים במידע אישי.

יעקב וילון: בדרך כלל התארים של השימושים והמאגרים הם כלליים.

יעקב וילון: ככה זה בארצות הברית.

יעקב וילון: בקנדה יש כמה חריגים מאוד כלליים.

יעקב וילון: החריג הכי חשוב זה שכל גוף ציבורי יכול להעביר מידע.

יעקב וילון: זה מאוד פתוח.

יעקב וילון: רשות המכס בקנדה אספה מידע מטסים שחוזרים לקנדה, והעבירה את המידע למשרד שטיפל בדמי אבטלה.

יעקב וילון: בית המשפט העליון אישר את הדבר על אף שלא הייתה הודעה מראש לטסים.

יעקב וילון: הסמכות של המשרד שהעביר את המידע הייתה מאוד כללית.

יעקב וילון: נחקק חוק שאמר שהשר רשאי להעביר מידע למטרה כלשהי או לשימוש כלשהו.

יעקב וילון: גם בקנדה יש את הדרישה שכל משרד מדווח באופן שנתי על כל השימושים.

יעקב וילון: בקנדה יש רשות עצמאית להגת הפרטיות, מה שאין בארצות הברית.

יעקב וילון: הפיקוח והאכיפה קצת יותר חזקים בקנדה מאשר בארצות הברית.

יעקב וילון: בדרך כלל אין הרבה תביעות.

יעקב וילון: רוב התביעות עולות במקרה של עובד מדינה שנפגע משימוש במידע לצורך א' או ב'.

יעקב וילון: בקנדה האזרח הפרטי יכול לתבוע נגד משרד ממשלתי אם הוא רוצה גישה למידע, אבל לגבי מעבר מידע בין גופים ציבוריים הוא לא יכול לתבוע ואפילו אין לרשות העצמאית זכות לתבוע.

יעקב וילון: האכיפה קצת חלשה בשתי המדינות.

ד"ר מיכאל בירנהק: זכות לפרטיות היא זכות יסוד במדינת ישראל שמקובעת בסעיף 7 לחוק היסוד.

ד"ר מיכאל בירנהק: האינטרס שיש בהעברת המידע הוא אינטרס חשוב, הוא לא זכות.

ד"ר מיכאל בירנהק: הוא אינטרס חשוב גם לשלטון וגם לכולנו.

ד"ר מיכאל בירנהק: הוא אינטרס של יעילות כזו או אחרת כך שהשלטון יתפקד בצורה יעילה יותר.

ד"ר מיכאל בירנהק: בסופו של דבר, כפי שציינה השופטת דורנר בפסק הדין של האגודה לזכויות האזרח, הנושא ייפול ויקום על שאלת המידתיות, על האמצעים שנבחרים כדי לוודא שהפגיעה בפרטיות אינה עולה על הנדרש.

ד"ר מיכאל בירנהק: נדמה לי שצריך לאבחן בין סוגים שונים של העברת מידע בין גופים ציבוריים.

ד"ר מיכאל בירנהק: כאשר מדובר בהעברת מידע ממשרד ממשלתי אחד לאחר, זה לא סוף העולם כי בסופו של דבר זה אותו גוף.

ד"ר מיכאל בירנהק: המצב הרבה יותר חמור ובעייתי כאשר מדובר בהעברת מידע ממשרדי ממשלה לרשויות ציבוריות, כמו למשל רשות השידור.

ד"ר מיכאל בירנהק: אחד ממכתבי הברכה הראשונים שכל זוג צעיר שנישא מקבל זה מרשות השידור, מתוך הנחה שלכל זוג צעיר יש טלוויזיה.

ד"ר מיכאל בירנהק: זאת בעיה של פרטיות.

ד"ר מיכאל בירנהק: בעיה שנייה היא העברת מידע מגופים ציבוריים, בין אם אלה משרדי ממשלה ובין אם אלו רשויות ציבוריות לגופים פרטיים.

ד"ר מיכאל בירנהק: עוד בעיה שאני חושב שהיא תופעה מתרחבת וכדאי לתת עליה את הדעת היא הנושא של מיקור חוץ.

ד"ר מיכאל בירנהק: רוב העיבוד של המידע נעשה היום לא במשרדי הממשלה, אלא על ידי חברות פרטיות שמעבירים אליהן את הביצוע בפועל של הדברים האלה.

ד"ר מיכאל בירנהק: שם יש פתח שצריך להשגיח עליו.

ד"ר מיכאל בירנהק: הגופים הפרטיים כפופים לחובות חוזיות עם גופי השלטון.

ד"ר מיכאל בירנהק: זה מקום מסוכן שממנו המידע יכול לדלוף ולפגוע בפרטיות.

מיכאל איתן: להגיד ששום דבר לא קורה בכך שממשלה מעבירה בין משרדים שונים מידע, זה דבר שצריך להעביר עליו ביקורת.

מיכאל איתן: מדוע?

מיכאל איתן: הממשלה זה גוף שמונה עשרות אלפי בני אדם.

מיכאל איתן: אפילו אם מדברים על משרד אחד, זה עוד לא אומר שאנחנו יכולים לפזר את המידע בתוכו.

מיכאל איתן: הגישה כאן היא לא גישה של גוף שבתוכו המידע יכול להישאר, אלא הגישה צריכה להיות גישה דווקנית לגבי החשיפה של כל אדם ואדם.

ד"ר מיכאל בירנהק: מקובל.

ד"ר מיכאל בירנהק: צריך לקבוע נהלים מפורטים, שקובעים למי יש סמכות גישה בתוך המשרד.

ד"ר מיכאל בירנהק: הבעיה הזאת פחות חמורה בעיני מאשר כאשר המידע יוצא מתוך תחומי הממשלה אל הרשויות הציבוריות האחרות.

מיכאל איתן: אני הצעתי שלפחות יהיה אדם שיהיה מוסמך, שתהיה לו איזו שהיא תעודה, שהפיקוח יהיה בצורה כזאת שאנשים שיטפלו במידע ידעו שיש להם אחריות.

מיכאל איתן: אדם שמטפל במידע ומקבל סודות של מישהו צריך להרגיש את כובד האחריות.

מיכאל איתן: בחלק מהמקרים צריכה להיות לו תעודת הסמכה על מנת שיוכל לקבל את זה.

מיכאל איתן: ברגע שהוא מקבל מינוי, הוא מקבל על עצמו גם אחריות.

מיכאל איתן: אם אנחנו אומרים שרק אלה ואלה רשאים להעביר, לקבל ולהחליט, אז אנחנו מסייגים את ההפצה של המידע.

דלית דרור: נושא מיקור החוץ הוא בעיני האתגר היום בתחום המאגרים של השלטון הציבורי.

דלית דרור: יותר ויותר שירותים נעשים באמצעות חברות חיצוניות.

דלית דרור: היום מירשם האוכלוסין מעובד על ידי דיגיטל, מחר על ידי מל"ם ומחרתיים על ידי HP.

דלית דרור: כולם מחזיקים את מאגר מרשם האוכלוסין.

דלית דרור: המדינה עושה הרבה דברים באמצעות חברות פרטיות.

דלית דרור: כל השירותים של המדינה מתבססים על מאגרי מידע.

דלית דרור: צריך להיות ברור שכשה

דלית דרור: מדינה עושה באמצעות חברות היא לא מתפרקת מכל אחריותה בעניין חופש מידע.

דלית דרור: החברות הפרטיות שהמדינה עובדת באמצעותן יצטרכו לענות על בקשות למידע כמו הגוף הציבורי המקורי.

דלית דרור: גם בעניין מאגרי מידע אנחנו חייבים להסדיר את זה.

דלית דרור: יש לנו רעיון לתיקון פרק ד' בהיבט הזה של מיקור החוץ.

דלית דרור: אנחנו מכינים הנחיית יועץ משפטי לממשלה לגופים הציבוריים בעניין הזה.

מיכאל איתן: ההערה שלך מעידה על כך שהבעיה לא תיפתר כל כך בקלות.

מיכאל איתן: מה שאת אומרת זה שלמדינה יש קושי לפקח.

מיכאל איתן: זה התפקיד המרכזי של המדינה.

מיכאל איתן: היא צריכה להיות הגורם המפקח כשהיא נותנת עבודה לגורם חיצוני.

מיכאל איתן: מה נשאר לה לעשות?

מיכאל איתן: היא כבר לא עושה את העבודה.

מיכאל איתן: נשאר לה רק לפקח.

מיכאל איתן: בארצות הברית העבודות הכי ביטחוניות, הכי סודיות נעשות בעסקים פרטיים, כשלמדינה עצמה יש מערכת בקרה ופיקוח.

מיכאל איתן: ככה צריך לעבוד.

מיכאל איתן: אני לא רוצה שישתמע שעיבוד של מאגרי מידע ועבודות, במיוחד בתחומים האלה, ייעשו על ידי הממשלה.

מיכאל איתן: הפיקוח של הממשלה הוא 100%, אבל העבודה עצמה יכולה להיעשות בחוץ.

אמי פלמור: באתי לפה לא כדי לדבר על העברת המידע מן המרשם הפלילי באופן הרשמי שלו, אלא כדי להביא את המצב הנתון בשטח, שהוא מצב שמתנקז למחלקת חנינות כשלנשיא המדינה יש סמכות לקצר או למחוק תקופות התיישנות שחלות על המרשם.

אמי פלמור: באמצעות הפניות של האזרחים אנחנו רואים את הנזקים הגדולים ביותר שנגרמו בהגנה על הפרטיות, בהגנה על הכבוד, בהגנה על זכות חופש העיסוק לאלפי אזרחים במדינה.

אמי פלמור: אני יושבת פה ומקשיבה איך אנשים רוצים להגן על הגיל שלהם, כשלא קמה צעקה על הפריצה שנוצרה בחיסיון על המרשם הפלילי.

אמי פלמור: חוק המרשם הפלילי נועד לקבוע כללים והסדרים מאוד ברורים לגבי אופן העברת המידע מן המרשם, שבוודאי כולם יסכימו כאן שהוא מן המרשמים הרגישים ביותר, הפוגעים ביותר בזכויותיו של אדם.

אמי פלמור: החוק יצר הסדרים מאוד מובנים לגבי כל גוף שרשאי לתת רשיון, היתר או להסדיר איזה שהוא עניין לגבי חשיפה למידע.

מיכאל איתן: לא הבנתי את הבעיה שתיארת.

אמי פלמור: לכל אדם שהורשע נרשמת במאגר ההרשעה, כאשר חלים על ההרשעה הזאת כללים לגבי מי יוכל להיחשף למידע הזה.

אמי פלמור: אדם שהורשע ורוצה לקבל רשיון לנהיגה במונית, פונה למשרד התחבורה, חותם על הפנייה לקבלת הרשיון, כשמשרד התחבורה פונה למאגר המידע ומבקש לדעת אם האדם הורשע.

אמי פלמור: אם הפנייה הזאת נעשית תוך 7 השנים הראשונות מהרשעה שלצידה היה עונש של מאסר על תנאי, אז מאגר המידע הפלילי מעביר למשרד התחבורה את המידע שהאדם הזה הורשע בעבירה כזאת או אחרת ונגזר עליו עונש של מאסר על תנאי.

אמי פלמור: אם חלפו אותן 7 שנים שנקבעו לצורך העבירה הזאת, ישיב מאגר המידע למשרד התחבורה שהאיש לא הורשע.

אמי פלמור: זאת הייתה המטרה של החוק.

אמי פלמור: משחלפה התקופה שנקבעה בחוק, אדם יכול להיחשב כמי שלא הורשע לצורך קבלת אותם היתרים.

אמי פלמור: בשנת 1995 היה אדם בשם פנחס פישלר.

אמי פלמור: הוא רצה להיות מנכ"ל משרד ראש הממשלה.

אמי פלמור: צפו ועלו בעניינו אמירות לגבי מרשם פלילי כזה או אחר שיש לחובתו, שבגללו הוא לא יוכל לקבל את התפקיד.

אמי פלמור: הוא עתר לבג"ץ.

אמי פלמור: התוצאה של אותו בג"ץ הייתה שרוב עתירותיו נדחו.

אמי פלמור: רק אחת התקבלה.

אמי פלמור: אותה עתירה שהתקבלה אפשרה לכל אדם לא רק לעיין במרשם הפלילי שלו, אלא גם לקבל תדפיס מן המרשם.

אמי פלמור: בית המשפט נתן את דעתו על השאלה.

אמי פלמור: מצד אחד המשיבים אמרו שלא יעלה על הדעת לעשות את זה כי באמצעות התדפיס עוקפים את כל הוראות החוק ומאפשרים למידע החסוי הזה להתגלגל לידיו של כל אחד, ומצד שני אמר בית המשפט שזכותו של אדם לדעת על עצמו.

אמי פלמור: אם הוא יבחר להעביר את המידע הזה לאדם אחר, אז זכותו לעשות את זה.

אמי פלמור: התוצאה היום היא שלכל אדם שהולך לעבוד בעבודה זמנית - אם זה בחורה שהולכת לעבוד בבוטיק, בחור שרוצה לעבוד בחברת שמירה, אדם שרוצה לעבוד כפורק סחורות בסופר - אומר המעסיק להביא תדפיס מהמשטרה.

אמי פלמור: זה עולה 30 שקל.

אמי פלמור: המאגר הזה הוא מאגר פרוץ לכל דבר ועניין.

אמי פלמור: אם אני כמנהלת מחלקת חנינות רוצה לקבל את המידע, אני צריכה לעמוד בכל הכללים שנקבעו לצורך התהליך שאני עוסקת בו.

אמי פלמור: אני אקבל את המידע רק באמצעות הכללים.

אמי פלמור: המידע חסום ונעול בפני כל גוף ציבורי שצריך לפעול על פיו.

אבנר פינצ'וק: זה כולל גם חשדות.

אמי פלמור: המצב הוא כל כך שערורייתי, שגם הגופים הציבוריים שאמורים לקבל את המידע על פי דין מעדיפים היום לקבל את התדפיס כי באמצעות התדפיס הם מקבלים תיקים סגורים, הם מקבלים תיקים שנמחקו באמצעות חנינות.

אמי פלמור: רשות הנמלים והרכבות זה גוף מאובטח שרשאי על פי הדין לקבל מידע מסוים.

אמי פלמור: אני קיבלתי הרבה מאוד פניות מאנשים באזור הדרום שלא התקבלו לעבודה כי התבקשו להביא תדפיס שחשף מידע שבכלל לא היה ראוי להילקח בחשבון.

אמי פלמור: אמר לי מנהל הנמל שמה שהוא יכול לדעת הוא רוצה לדעת.

אמי פלמור: הוא אמר שגם זיכוי מחמת הספק הוא רוצה לדעת.

אמי פלמור: כמובן שזאת לא זכותו.

אמי פלמור: האכיפה בנושא הזה היא לקויה ביותר.

מיכאל איתן: אין פה בעיה של אכיפה.

מיכאל איתן: אני חושב שאת טועה.

מיכאל איתן: יש פה בעיה של קביעת סדרי עדיפויות ואיזון נכון בין שני דברים.

מיכאל איתן: את רוצה שיגבילו את הפרט כך שהוא לא יוכל לבקש.

מיכאל איתן: זאת התוצאה שאת רוצה להגיע אליה.

מיכאל איתן: אני לא בטוח שאני כל כך שמח לחיות במדינה שיש תיקים שבהם מנהלים עלי רישומים כשאין לי אפילו זכות לראות.

אמי פלמור: זכותך לעיין, אבל התדפיס שאתה מקבל ביד הוא תדפיס..

מיכאל איתן: מי אמר שצריך לתת תדפיס?

אמי פלמור: בג"ץ פישלר קבע שצריך לתת תדפיס.

מיכאל איתן: זה נראה לי עניין טכני.

זהבה גלאון: זה לא עניין טכני.

מיכאל איתן: זה עניין טכני.

מיכאל איתן: אם המחוקק ירצה לטפל בסוגייה הזאת, הוא יוכל להגיד שדרישה להצגת.

מיכאל איתן: .

זהבה גלאון: למה אתה בתור מעביד צריך לדעת מה רשום?

מיכאל איתן: יכול להיות שכשאני לוקח אדם לעבוד כקופאי בבנק אני צריך להגן, או יכול להיות.

מיכאל איתן: .

אמי פלמור: צריך להסדיר את זה באמצעות חקיקה.

אבנר פינצ'וק: זה כולל אנשים שנחקרו במשטרה והתיק נסגר מחוסר ראיות.

מיכאל איתן: למה לבנק ישראל יהיה מותר לקבל את המידע ולא לקחת אנשים אלא אם הם עברו רמת בדיקה א', ולמעסיק פרטי כמו בנק הפועלים זה יהיה אסור?

מיכאל איתן: אני חושב שצריך לשמור על הזכות של הפרט.

מיכאל איתן: אם צריך לשלם עליה מחיר אחר כך, אז לפעמים אין ברירה ומשלמים.

מיכאל איתן: אם את אומרת שאפשר יהיה לאזן את זה בצורה יותר טובה, אז בקשה, אני מוכן שתיזמי איזו שהיא הצעה שנעביר בחקיקה.

אמי פלמור: יש הצעה שעומדת על הפרק במשרד המשפטים.

אמי פלמור: נאמר לי שהאגודה לזכויות האזרח רוצה לשמר את הנושא הזה של התדפיס.

מיכאל איתן: זה טבעי לגמרי, כי חשוב מאוד שהאזרח ידע מה רשום.

מיכאל איתן: הפחד הכי גדול הוא שחורצים גורלות על סמך מידע.

מיכאל איתן: אדם חי בתחושה שהוא לא יודע מה קורה.

מיכאל איתן: יש מקרים כאלה.

מיכאל איתן: יש גם טעויות.

מיכאל איתן: התחושה הכללית יותר חשובה מהמקרים הספציפיים.

מיכאל איתן: התחושה שלך שאתה יודע, שאתה יכול לבדוק מתי שאתה רוצה היא חשובה, אפילו שאתה לא מממש אותה.

מיכאל איתן: לעומת זאת, כשאתה חי במדינה שאומרים לך שכתוב עליך ואתה לא יכול, אפילו שזה לא מעניין אותך אתה חי רע.

אמי פלמור: הכוונה היא לא למנוע את זכות העיון, אלא לאזן.

אמי פלמור: אני רוצה להביא את הדוגמה שהבאתי גם בדיון הקודם בנושא הזה, כי היא דוגמה שמאוד ממחישה את הנזקים שנגרמים.

אמי פלמור: הגיעה אלינו בקשת חנינה של נער בן 16, שכשהוא היה בן 13 וחודש הוא דחף ילדה בחצר בית ספר, הפיל אותה על הרצפה, משך לה בחזייה, ובתוך התהליך הזה הוא גם נגע בחזה שלה.

אמי פלמור: נפתח לו תיק בתחנת משטרה על מעשה מגונה בכוח בקטין מתחת לגיל 14.

אמי פלמור: הוא הועמד לדין על התיק הזה.

אמי פלמור: הוא נדון ללא הרשעה.

אמי פלמור: זה פרט רישום שהיה צריך להימחק תוך 5 שנים.

אמי פלמור: המקרה הזה הוא מזעזע בעיני, הוא לא היה צריך להפוך לתיק משטרתי.

אמי פלמור: הילד הזה היה תלמיד מצטיין, הוא המשיך להיות תלמיד מצטיין.

אמי פלמור: אחרי שהעיפו אותו מבית ספר הוא הלך לבית ספר אחר.

אמי פלמור: הוא הגיע אלינו כי הצבא הודיע לו שהוא לא מגייס אותו.

אמי פלמור: באמצעות התערבות שהייתה במשרד שלנו, שלא קשורה בכלל להליך החנינה, הוא גויס לצבא.

אמי פלמור: שער בנפשך שהבחור הזה יסיים יום אחד את השירות הצבאי שלו, ילך לעבוד בעבודה הטיפשית ביותר, יתבקש להביא את התדפיס הזה, ואדם שאין לו שום מיומנות, שום הבנה, שום סמכות על פי דין יראה בו אדם שהורשע בביצוע מעשה מגונה בכוח בקטין מתחת לגיל 14.

אמי פלמור: מי שיחזיק את התדפיס הזה ביד לא יהיה מסוגל אפילו לראות שהוא היה בן 13 בזמן ביצוע המעשה.

אמי פלמור: הוא לא יבין שהוא נדון על זה ללא הרשעה.

מיכאל איתן: אני מכיר את הטיעון, אבל אני לא מקבל אותו.

אמי פלמור: אני לא ארים ידיים, אני אנסה לשכנע אותך בהזדמנות אחרת.

אמי פלמור: הנזקים הם עצומים.

מיכאל איתן: אני מכיר את המקרים שמביאים על מנת להצדיק עוולות אחרות.

מיכאל איתן: את יושבת במקום שמקבל אלפים רבים של מקרים.

מיכאל איתן: בחרת את המקרה הגרוע ביותר.

זהבה גלאון: אבל כנראה שזה לא המקרה היחיד.

מיכאל איתן: אפשר להגביל מעבידים.

מיכאל איתן: למה אני צריך להגביל את הפרט לקבל מידע על עצמו?

מיכאל איתן: זהבה גלאון: צריך להגביל את המעביד.

מיכאל איתן: אנחנו לא מדברים על הצד הזה.

מיכאל איתן: אני רוצה להגן בכל מחיר על הזכות של הפרט לקבל.

מיכאל איתן: זה מה שמעניין אותי כרגע.

מיכאל איתן: בשאר הדברים יטפלו.

זהבה גלאון: מי יטפל בהם?

אמי פלמור: אף אחד לא מטפל בהם.

זהבה גלאון: אתה צריך לטפל בהם, כי זה פרוץ.

זהבה גלאון: ברגע שלמעביד יש את הזכות לקבל והוא דורש את זה, אז זה פוגע באותו פרט שיכול לקבל את התדפיס.

מיכאל איתן: כשנגיע למעביד נדבר עליו, כרגע אנחנו מדברים על הזכות של הפרט לקבל.

מיכאל איתן: בזה רוצים לכרסם.

מיכאל איתן: זאת המטרה של הצגת הדברים כאן.

זהבה גלאון: הבעיה היא שזה חרב פיפיות.

זהבה גלאון: ברגע שאתה מעגן את זכותו של הפרט, שאני תומכת בה כמובן, אתה.

זהבה גלאון: .

מיכאל איתן: תעזבי את זה עכשיו.

מיכאל איתן: אנחנו לא דנים עכשיו בחוקי עבודה או בהגנה על הפרט מפני מעבידים פרטיים.

מיכאל איתן: צריך לעשות את זה.

מיכאל איתן: אני לא מתווכח כרגע, נקיים על זה דיון.

מיכאל איתן: כרגע המסר שמביאים אלי אומר שאחד שהגיש בג"ץ זכה לדעת מה כותבים עליו ובעקבות זה קרה אסון לעם ישראל.

מיכאל איתן: את זה אני לא מוכן לקבל.

רבקי דב"ש: אנחנו מדברים פה על החובות שחלים על גופים ציבוריים כשהם מחזיקים מאגר מידע.

רבקי דב"ש: מאגר מידע שנחשב לפלילי מוחזק בידי הרשות הציבורית.

רבקי דב"ש: נקבע חוק שמסדיר במפורש מי זכאי לקבל את המידע ומי לא.

רבקי דב"ש: אמי הציגה את הבעייתיות למרות שקיים חוק.

רבקי דב"ש: אם דיברתי על הסדר כללי, אז פה יש הסדר ספציפי שאומר במפורש למי מותר ולמי אסור.

מיכאל איתן: את טועה לחלוטין.

מיכאל איתן: אנחנו חיים במטריה אחרת.

מיכאל איתן: הפרט עולה על המדינה.

מיכאל איתן: את שואלת למה גוף ממשלתי צריך לעמוד במגבלות שקבועות בחוק, כשלעומתו מעביד..

רבקי דב"ש: תראה דוגמה של גוף ציבורי שיש לו מאגר מאוד רגיש שנקבעו לו סעיפי סודיות ספציפיים, כשבכל זאת יש דליפה, זליגה.

מיכאל איתן: אין דליפה.

מיכאל איתן: העברה לפרט זה לא דליפה.

מיכאל איתן: הבעיה היא מה הפרט יעשה עם זה.

מיכאל איתן: ברגע שאתם אומרים לי שהעברה לפרט זאת דליפה, אתם איתי בעימות.

מיכאל איתן: אני לא מקבל את זה שזאת דליפה.

מיכאל איתן: העברה לפרט זאת העברה יותר חשובה מאשר כשאתם מעבירים ממשרד ממשלתי אחד לשני.

מיכאל איתן: הגנה על הפרט שייכת להגנה על הפרט, היא לא שייכת לעניין הזה של המידע.

מיכאל איתן: הזליגה שאתם מלינים עליה היא לא זליגה בעיני.

מיכאל איתן: זה שייך לתחום אחר לגמרי.

מיכאל איתן: זה שייך לפרט.

מיכאל איתן: ברגע שהוא קיבל את המידע זאת זכותו.

מיכאל איתן: אתם מדברים כעת על תנאים שבהם הפרט נמצא במצב נחות כי הוא צריך עבודה, ועל מנת שהוא יקבל את העבודה דורשים ממנו לעשות דברים שיש בהם משום פגיעה בכבודו.

מיכאל איתן: הוא צריך לקבל עבודה.

מיכאל איתן: עכשיו פוגעים במשהו שהוא יקר לו, שזאת הפרטיות שלו, הפרטים שנוגעים אליו.

מיכאל איתן: אומרים לו לתת פרטים.

מיכאל איתן: זה נוגע לסוגייה אחרת מאשר על מה שאנחנו מדברים.

מיכאל איתן: אנחנו לא מדברים כרגע על זה.

מיכאל איתן: אני לא מוכן לנתק את המעבר של המידע מהמדינה אל הפרט בגלל שאתם אומרים שהפרט הזה יהיה חשוף למצב נחות.

מיכאל איתן: הגישה הזאת היא גישה שחוזרת פעם אחר פעם.

מיכאל איתן: אני לא רוצה את הטובות האלו של המדינה.

מיכאל איתן: נגן על הפרט ועל כבודו.

מיכאל איתן: כשהפרט מבקש מכם את המידע אתם צריכים לתת לו.

מיכאל איתן: תאמינו לו שהוא יודע.

מיכאל איתן: אם פעם אחת הוא ישתמש בזה לרעתו, זאת זכותו לעשות זאת.

מיכאל איתן: כמה פעמים אתם משתמשים במידע לרעה?

אמי פלמור: אני לא נותנת מידע.

אמי פלמור: אני באתי כדי לחדד את הבעייתיות ואת הצורך לאזן בין כל האינטרסים.

מיכאל איתן: אני מקבל.

מיכאל איתן: אני בטוח שחברת הכנסת זהבה גלאון תגיש הצעת חוק.

מיכאל איתן: אנחנו נחשוב מה לעשות במקרים האלה.

מיכאל איתן: לא מזמן חברת הכנסת זהבה גלאון הגישה הצעת חוק שמגבילה מעבידים לגבי בדיקות פוליגרף.

אמי פלמור: אמר לי פה חברי שכתבו בעיתון על חיילים משוחררים שהלכו לחפש עבודה והתבקשו להביא תדפיסים שהופיעו בהם תיקים סגורים.

מיכאל איתן: צריך לטפל בתופעה הזאת.

מיכאל איתן: נראה לי שהתופעה הזאת היא תופעה שראויה לטיפול, דיון ואולי לחקיקה, אבל היא לא קשורה בהעברת המידע לפרט.

רות הורן: מאגר המידע של הביטוח הלאומי הוא המאגר האזרחי הגדול ביותר, שכולל את כל תושבי המדינה שנזקקים לשירותים של המוסד בהקשרים שונים במהלך חייהם.

רות הורן: אנחנו חושבים שהמאגר הזה כולל את המידע הרגיש ביותר, האישי שאפשר לחשוב עליו.

רות הורן: אם אני אקח מספר קטן של דוגמאות אתם ודאי תבינו.

רות הורן: אם המוסד לביטוח לאומי משלם קצבאות נכות, אז לצורך זה המחוקק הטיל עליו לקבוע איזה ליקויים גופניים יש לאדם ובאיזו רמה.

רות הורן: אנחנו כמובן יודעים מה גילו של האדם, כי אחרת אי אפשר לבחון את השאלה אם הוא זכאי לקצבת זיקנה.

רות הורן: אנחנו צריכים לדעת מי הם ילדיו, מי הוא בן זוגו, בין אם הוא נשוי לו ובין אם מדובר בידוע בציבור, משום שגם ידועים בציבור זכאים לגמלאות.

רות הורן: אנחנו משלמים תחליף לדמי המזונות כך שאנחנו נכנסים לתחום של נושא האישות.

רות הורן: אנחנו משלמים גמלאות לקיום בסיסי.

רות הורן: אנחנו יודעים מתי לאדם אין הכנסה מינימאלית כדי קיום.

רות הורן: אני התייחסתי לנושאים הקדושים ביותר בעיני הפרט, שנמצאים במאגרים של המוסד לביטוח לאומי.

רות הורן: חלק גדול מהמידע הוא מידע שנמסר לנו ישירות על ידי מי שמבקש את המידע או מי שאמור לשלם דמי ביטוח.

רות הורן: חלק אחר אנחנו מקבלים מרשויות שלטון אחרות, כמובן לפי הכללים הפורמאליים של חוק הגנת הפרטיות.

רות הורן: העובדה שאנחנו מקבלים את המידע לפי הכללים הפורמאליים וגם מוסרים אותו, לא מבטל את החשש מפני התפקיד הכבד של נאמנות על כזה מאגר מידע רגיש.

רות הורן: המאגר של המוסד לביטוח לאומי מהווה כתובת מאוד אטרקטיבית לבקשות לקבלת מידע של מגוון גופים שלטוניים ואחרים.

רות הורן: בשל הרגישות של מאגר המידע הוקמו ועדות.

רות הורן: ישנה ועדה חיצונית שבודקת בקשות של גופים חיצוניים לקבלת מידע מהמוסד.

רות הורן: הוקמה במוסד ועדה שדנה במאגר מידע פנימי בתוך המוסד.

רות הורן: לא כל המידע שמצוי במאגר דרוש בהכרח למילוי התפקידים של העובדים השונים.

רות הורן: למי שממונה על בדיקת קביעה לקצבת ילדים, לא דרוש המידע על הכנסות של אותו אדם או מידע על שיעור הנכות שלו.

רות הורן: הוועדה הפנימית דואגת לשמירה על מחיצות שלא מאפשרות למידע לעבור מתא אחד לתא השני, אלא במקרה שהתא השני צריך את המידע כדי למלא את תפקידו.

רות הורן: הוועדה החיצונית מתייחסת לבקשות חיצוניות להעברת מידע.

רות הורן: הבקשות שמוגשות למוסד הן במספר אין סופי.

רות הורן: למזלנו כמעט ואין בקשות בעלות אופי מסחרי, אם כי אני מניחה שגופים מסחריים בחוץ היו מאוד מעונינים לדעת חלק מהמידע של המוסד.

רות הורן: גם אם אנחנו לא מקבלים בקשות מהסוג הזה, מוגשות הרבה מאוד בקשות שהוועדה העליונה מסרבת לתת אותן.

רות הורן: לא פעם פונה אלינו רשות מקומית בבקשה לקבל שמות וכתובות לגבי נפגעי איבה.

רות הורן: אנחנו נוהגים לסרב בעניין הזה.

רות הורן: במקרים מסויימים אנחנו פונים לגורם הרלוונטי.

רות הורן: גם אם הכוונה טובה וראויה, וגם אם אנחנו חושבים שאותה אוכלוסייה צריכה לקבל שירות נוסף..

מיכאל איתן: נניח שעיריית ת"א מחליטה לתת לכל נפגעי האיבה פטור מארנונה, והיא מבקשת מכם לתת לה את הכתובות של נפגעי האיבה על מנת שהיא תוכל להודיע להם את זה.

מיכאל איתן: למה אתם לא אומרים לה לתת את הכסף ושאתם אלה שתשלחו להם את זה?

רות הורן: אנחנו עושים את זה פעמים רבות, אם כי הבקשות הולכות ורבות, דבר שגורם לנו למטלות מאוד כבדות.

רות הורן: אנחנו צריכים למיין מי הפונה, מה הוא מציע, וגם לשמור על כך שהמשאבים של המוסד יופנו למטרות העיקריות שלשמם הוא קיים.

רות הורן: במקרים שבאמת מוצדק לעשות את זה אפשרנו או סייענו להביא את המידע ליעד האוכלוסייה הרלוונטי, תוך שמירה על היכולת שלהם לבחור אם הם יהיו מעונינים לקבל את השירות.

רות הורן: אני מייחסת לדיון הזה חשיבות רבה, כי כמי שאחראים על מאגר מידע כל כך גדול ורגיש אנחנו מתמודדים עם החלטות לא קלות.

רות הורן: העובדה שההתייחסות למידע אישי לא זוכה לדיון ציבורי נאות היא בעיה.

רות הורן: פיתוח כלים חד פעמיים היא לא תרופה נכונה.

רות הורן: זה נושא שצריך להשקיע בו מחשבה מידי פעם.

רות הורן: גם כלים קיימים יכול שייעשה בהם שימוש לרעה.

רות הורן: דלית דיברה על צרכים חדשים או נוהלי עבודה חדשים כמו הפרטה שמחייבים מחשבה חדשה לעניין שמירה על המידע.

רות הורן: תפקיד חשוב לוועדה כמו הוועדה הזאת הוא להעלות את הרמה הנורמטיבית של ההתייחסות לערך של המידע הפרטי, כמו דין משמעתי על עובדי ציבור.

רות הורן: הכלים שעומדים לרשות המוסד הם כמו כל גוף ציבורי.

רות הורן: הביקורת הפנימית במוסד עסוקה כמעט באופן רצוף גם בבדיקה של חששות לפריצה בכללי אבטחת המידע.

רות הורן: כלשכה משפטית אנחנו עסוקים בנושא הזה.

רות הורן: אני מקווה שהתקנת התקנות תחדד מקצת מהכלים שיסייעו גם לנו במקרה הזה.

ד"ר מיכאל בירנהק: אני רוצה לדבר או לשים את האצבע על כמה מהבעיות שאני רואה שיש להסדר מאגרי המידע במדינת ישראל, ואולי גם להעלות כמה רעיונות לפתרון.

ד"ר מיכאל בירנהק: אני רוצה לעשות את זה אגב הצגה של מחקר שנעשה במימוש קרן בורדה של פרופ' ניבה קורן, עמיתתי, ושלי.

ד"ר מיכאל בירנהק: מה שרצינו לבדוק זה מה קורה בפועל עם ההסדר של רישום מאגרי מידע ועם החובות שמוטלות על מאגרי מידע בהקשר לאתרי אינטרנט.

ד"ר מיכאל בירנהק: התמקדנו בשלב הראשון של המחקר באתרים ציבוריים.

ד"ר מיכאל בירנהק: זאת קבוצה יותר קטנה, כשמטבע הדברים היא כפופה לחובות מוגברות מכוח המשפט הציבורי.

מיכאל איתן: מה זה הגדרה של אתר ציבורי?

ד"ר מיכאל בירנהק: בשלב ראשון רצינו לראות עד כמה אתרים מצייתים לחוק הגנת הפרטיות לאו דווקא ביחס למה שעושים בפועל, אלא לעומת מה שהם אומרים שהם עושים.

ד"ר מיכאל בירנהק: חלק מהחובות שמוטלות עליהם זה לומר מה הם עושים.

ד"ר מיכאל בירנהק: בדקנו איזה אתרים אוספים מידע.

ד"ר מיכאל בירנהק: הגדרנו באמצעות שאלון איזה אתר אוסף מידע.

מיכאל איתן: מה זה נקרא מידע לצורך ההגדרה שלכם?

ד"ר מיכאל בירנהק: אתר שאתה מתבקש למלא שאלון עם שמך, פרטיך, או שבאמצעותו אתה יכול לבצע תשלום ארנונה או קנס.

מיכאל איתן: זאת אומרת, זה מידע ככל שהוא מתייחס לפרט מסוים שנותן את פרטיו.

מיכאל איתן: אם אני מצביע בבחירות באתר מסוים, זה לא נחשב לצורך המחקר שלכם מידע כי לא הזדהיתי שם.

ד"ר מיכאל בירנהק: נכון, אם כי צריך לזכור שזה לא מאוד מסובך להגיע אליך גם אם לא הזדהית בשמך.

מיכאל איתן: להגיע לאלף איש ולבדוק אם הם עשו זה לא מציאותי.

ד"ר מיכאל בירנהק: נכון, אבל אפשר לצבור מידע שלא מזהה.

ד"ר מיכאל בירנהק: .

מיכאל איתן: אתם לצרכים שלכם התייחסתם למידע מזוהה.

ד"ר מיכאל בירנהק: כן, כפי שהוא מוגדר בחוק.

ד"ר מיכאל בירנהק: השדה שאותו אנחנו בוחנים מורכב מהרבה מאוד גורמים.

ד"ר מיכאל בירנהק: גורם אחד זה הגורם המשפטי, אבל כמובן גם בתי משפט.

ד"ר מיכאל בירנהק: כוחות השוק הם גורם שמכתיב הרבה מאוד ממה שקורה בזירה של הפרטיות.

ד"ר מיכאל בירנהק: כמובן שהטכנולוגיה מכתיבה גם.

ד"ר מיכאל בירנהק: השאלה הספציפית שלנו היא מידת האפקטיביות של הכלל המשפטי הקיים, כלומר חוק הגנת הפרטיות במתכונתו הקיים.

מיכאל איתן: יש גם אלמנט של הסדרה.

ד"ר מיכאל בירנהק: אני חושב שזה כר פורה בשימוש של הסדרה פרטית.

ד"ר מיכאל בירנהק: את אוכלוסיית המחקר הגדרנו כאתרים ישראליים –סיומת il.

ד"ר מיכאל בירנהק: זה נובע מסיבות סטטיסטיות אבל גם מסיבות משפטיות.

ד"ר מיכאל בירנהק: אין ספק שאתר שהוא il כפוף למשפט הישראלי, אם כי יכולות להיות הרבה סיטואציות אחרות.

מיכאל איתן: ההנחה הזאת היא הנחה מעניינת, כי אתה נותן הכרה של המשפט הישראלי לפעולה של ארגוני הרישום האמריקניים שמחליטים מי יהיה il.

מיכאל איתן: הם קבעו שישראל תהיה il.

מיכאל איתן: יש להם סוכנים, שהם גופים פרטיים בחלקם, שקובעים את המעמד המשפטי של מי שמשתמש.

ד"ר מיכאל בירנהק: זאת לא החלטה משפטית, זאת החלטה לצורך מחקר.

ד"ר מיכאל בירנהק: ההנחה היא שרוב האתרים שהם il אלה גופים ישראלים.

ד"ר מיכאל בירנהק: אני מתקשה לראות גוף ציבורי איטלקי שעובד תחת הסיומת il.

ד"ר מיכאל בירנהק: בשלב הראשון התמקדנו בגופים ציבוריים מסיבות סטטיסטיות.

ד"ר מיכאל בירנהק: מתוך שמות המתחם שרשומים אצלisoc, רק כרבע עד שליש יש להם אתרים פעילים.

ד"ר מיכאל בירנהק: יש הרבה מאוד שמות מתחם, כולל שמות מתחם ציבוריים שרשומים אבל אין בהם אתרים פעילים.

ד"ר מיכאל בירנהק: זה נתון שמשתנה.

ד"ר מיכאל בירנהק: אנחנו התמקדנו רק בשלושה שדות של שם המתחם.

ד"ר מיכאל בירנהק: בדקנו למשל את האתר של אוניברסיטת חיפה, לא את אתרי המשנה.

ד"ר מיכאל בירנהק: זה נובע מסיבות סטטיסטיות.

ד"ר מיכאל בירנהק: בקבוצה הראשונה יש לנו יכולת להעריך כמה אתרים כאלה יש, אבל בקבוצה השנייה אי אפשר להעריך כמה אתרים יש.

ד"ר מיכאל בירנהק: הנחה נוספת, שזאת הנחה משפטית, שהפקולטה למשפטים בהיותה חלק מאוניברסיטת חיפה כפופה לאותה מסגרת ארגונית.

ד"ר מיכאל בירנהק: קיבלנו עוד כמה החלטות בעניין הזה.

ד"ר מיכאל בירנהק: בשלב הבא הרחבנו את המחקר לקבוצה של האתרים המסחריים.

ד"ר מיכאל בירנהק: מה בדקנו?

ד"ר מיכאל בירנהק: Gov.il.

ד"ר מיכאל בירנהק: בדקנו את כל 67 האתרים שהיו פעילים בתקופת המחקר, שזה בשנה שעברה.

ד"ר מיכאל בירנהק: Mun.il.

ד"ר מיכאל בירנהק: כ50 אתרים של רשויות מקומיות היו פעילים בתקופת המחקר.

ד"ר מיכאל בירנהק: בדקנו את כל הקבוצה.

ד"ר מיכאל בירנהק: Ac.il הם לא גופים ציבוריים במובן הממשלתי, אבל הם כפופים למשפט הציבורי.

ד"ר מיכאל בירנהק: יש כ96 בתקופה הרלוונטית.

ד"ר מיכאל בירנהק: שמות מתחם שהם ac.il.

ד"ר מיכאל בירנהק: מתוכם רק כמחצית – כ-48 - היו פעילים.

ד"ר מיכאל בירנהק: בדקנו את כל הקבוצה.

ד"ר מיכאל בירנהק: זה לא מדגם, זה ייצוג של כלל האוכלוסייה.

ד"ר מיכאל בירנהק: בדקנו גם את net.il.

ד"ר מיכאל בירנהק: אמנם אלה לא גופים ציבוריים, אבל אלה גופים שעובדים לפי רשיון של משרד התקשורת לאספקת שירותי אינטרנט.

ד"ר מיכאל בירנהק: גם כאן כמחצית מהקבוצה היא קבוצה פעילה.

ד"ר מיכאל בירנהק: בדקנו את כל הקבוצה.

ד"ר מיכאל בירנהק: הרלוונטית.

ד"ר מיכאל בירנהק: חוק הגנת הפרטיות מגדיר מה הוא מאגר מידע.

ד"ר מיכאל בירנהק: מאגר מידע שהוא אלקטרוני לא כולל מאגר שהוא לשימוש אישי, הוא גם לא כולל מאגר שהוא רק שם ודרכי התקשרות.

ד"ר מיכאל בירנהק: סעיף 7 (ג) קובע איזה מאגרים חייבים ברישום אצל רשמת מאגר המידע.

ד"ר מיכאל בירנהק: חובה מרכזית שמוטלת על מאגרי המידע היא חובת היידוע.

ד"ר מיכאל בירנהק: כאשר גורם אוסף מידע מתוך כוונה שהוא ישמש למאגר מידע קיים או עתידי, הוא צריך להודיע למושא המידע: דע לך, אזרח יקר, בכוונתי לאסוף עליך מידע.

ד"ר מיכאל בירנהק: עכשיו תעשה עם המידע הזה מה שאתה רוצה.

ד"ר מיכאל בירנהק: אז יחליט האזרח אם ללכת על זה או לא.

ד"ר מיכאל בירנהק: אני נוטה להאמין שלקבוצה שיושבת פה אין כרטיס מועדון בסופר, כי אנחנו יודעים שהוא משמש לא רק לשם הנחה לקוטג', אלא לאיסוף מידע של הסופר.

ד"ר מיכאל בירנהק: צריך לומר לאזרח כאשר הוא מתבקש למסור את המידע לשם מה ישמש המידע, והאם המידע יימסר לצדדים שלישיים.

ד"ר מיכאל בירנהק: 50% מהאתרים שבדקנו אוספים מידע מסוגים שונים.

ד"ר מיכאל בירנהק: מתוך 50% האלה ל-70% אין מדיניות פרטיות.

ד"ר מיכאל בירנהק: הגדרנו מדיניות פרטיות בצורה הכי רחבה שרק אפשר להעלות.

ד"ר מיכאל בירנהק: ל70% מהאתרים שאוספים מידע אין אף מילה על פרטיות, הם כבר מפירים את החוק.

ד"ר מיכאל בירנהק: ל30% מתוך האתרים שאוספים מידע יש התייחסות לפרטיות.

ד"ר מיכאל בירנהק: לפעמים זה תחת הכותרת של מדיניות פרטיות.

ד"ר מיכאל בירנהק: 40% קוראים לזה תנאי שימוש, מדיניות האתר, כל מיני שמות שהקשר בינם לבין פרטיות יותר עמום.

ד"ר מיכאל בירנהק: אין שום חובה לקרוא לזה מדיניות פרטיות, אבל זאת אינדיקציה לאיך שהאתרים האלה תופסים את המטריה שבה מדובר.

ד"ר מיכאל בירנהק: הם לא חושבים שזה עניין של פרטיות, הם חושבים שזה עניין של תנאי שימוש.

ד"ר מיכאל בירנהק: הם לא חושבים שהם עוזרים לצרכן, הם חושבים שהם עושים טובה לעצמם, מגינים על עצמם.

ד"ר מיכאל בירנהק: מתוך אותם אתרים צדיקים שהייתה להם מדיניות פרטיות, ב-10% מהאתרים הקישורים לאתר לא עבדו.

ד"ר מיכאל בירנהק: נניח שה עניין טכני זמני.

ד"ר מיכאל בירנהק: עוד שתי חובות שמוטלות על מאגרי מידע, שהן יותר זכויות שניתנות לנו המשתמשים – זכות העיון, שכל אזרח זכאי לעיין במידע עליו ולתקן את המידע.

ד"ר מיכאל בירנהק: אם המידע שגוי – ידרוש את תיקונו, ואפילו ידרוש את מחיקתו במקרים המתאימים.

ד"ר מיכאל בירנהק: מתוך האתרים הציבוריים אף אתר לא ציין את הזכות הזאת.

ד"ר מיכאל בירנהק: אין חובה לציין את הזכות, אבל גם אף אתר לא אמר לאזרח: דע לך, אזרח יקר, אם יש לך בעיה אתה יכול לפנות אלינו.

ד"ר מיכאל בירנהק: אני שמח מאוד שמשרד המשפטים בתסקיר שהוא הפיץ בשנה שעברה מציע לכלול בסעיף 11 גם את המידע על זכויות, כדי שנדע איזה זכויות יש לנו.

ד"ר מיכאל בירנהק: יש בחוק חובה לאבטחת מידע.

ד"ר מיכאל בירנהק: בעלי מאגר מידע מתקשים עם הסעיף הזה, כי הם אומרים שהם צריכים אבטחת מידע בלי לדעת מה המדיניות.

ד"ר מיכאל בירנהק: החובה ברמה הכללית קיימת.

ד"ר מיכאל בירנהק: הרבה מאוד מהאתרים שלא אוספים מידע, שאין בהם אף מילה על איסוף מידע, אומרים שיש להם מדיניות פרטיות.

ד"ר מיכאל בירנהק: 70% מהם, כולל אחוז נכבד מאוד מהאתרים שלא אוספים מידע, אומרים שהם מאבטחים את המידע.

ד"ר מיכאל בירנהק: מה אנחנו מפיקים מהעניין הזה?

ד"ר מיכאל בירנהק: הממצא הראשון המרכזי הוא הפרה של החוק.

ד"ר מיכאל בירנהק: יש מודעות נמוכה בציבור.

ד"ר מיכאל בירנהק: הזכות מאוד עמומה.

ד"ר מיכאל בירנהק: אנשים לא מבינים את הזכות.

ד"ר מיכאל בירנהק: הנושא המרכזי, וזה הנושא שהמחוקק יכול לתת עליו את דעתו, זה הנושא של כשל האכיפה.

ד"ר מיכאל בירנהק: החוק לא רלוונטי.

ד"ר מיכאל בירנהק: מה שרלוונטי זה כוחות השוק.

ד"ר מיכאל בירנהק: אם הציבור דורש אבטחה, אז השוק הרלוונטי מספק אבטחה, גם אם אין לו חובה בחוק.

ד"ר מיכאל בירנהק: מה אפשר לעשות?

ד"ר מיכאל בירנהק: לתקן את כשל האכיפה.

ד"ר מיכאל בירנהק: צריך לחזק מאוד את הבקרה של המדינה.

ד"ר מיכאל בירנהק: המשמעות המעשית של זה היא להעצים את התפקיד של רשמת מאגרי המידע.

ד"ר מיכאל בירנהק: צריך להחליף את זה ברשות, בנציבות, בממונה, במישהו עם הרבה יותר סמכויות.

ד"ר מיכאל בירנהק: כל ההסדר של רישום מאגרי המידע הוא מגוחך, הוא מיותר.

ד"ר מיכאל בירנהק: פעם אחר פעם אני שואל מה ההצדקה של הסדר רישום מאגרי המידע, ואומרים לי שכל גורם שמחזיק מאגר מידע משלם אגרה של כ-200 שקלים.

ד"ר מיכאל בירנהק: מה עושים עם הכסף?

ד"ר מיכאל בירנהק: עושים את רישום מאגרי המידע.

ד"ר מיכאל בירנהק: זאת התשובה שאני מקבל.

ד"ר מיכאל בירנהק: אני מקצין את הדברים, אבל באופן כללי זאת התשובה.

ד"ר מיכאל בירנהק: גם למועצה להגנת הפרטיות אין שום סמכויות.

ד"ר מיכאל בירנהק: אני חושב שצריך להעצים את המועצה בהקשר הזה.

ד"ר מיכאל בירנהק: דבר מרכזי זה אכיפה פרטית.

ד"ר מיכאל בירנהק: לפני כשנה וחצי או שנתיים אחת החנויות בדיוטי- פרי הציעה שירות מצויין ללקוחות: קניתם אצלנו משהו ואיבדתם את החשבונית?

ד"ר מיכאל בירנהק: יש לכם באמצעות אתר האינטרנט אמצעי לשחזר את החשבונית.

ד"ר מיכאל בירנהק: מה היה צריך למסור כדי לשחזר את החשבונית שלי ולא של מישהו אחר?

ד"ר מיכאל בירנהק: את מספר תעודת הזהות ואת תאריך הטיסה.

ד"ר מיכאל בירנהק: קמה קול צעקה.

ד"ר מיכאל בירנהק: למחרת אותו אתר שינה קצת את הנוהל שלו.

ד"ר מיכאל בירנהק: בזה זה נגמר.

ד"ר מיכאל בירנהק: הנזק שנגרם לכל אזרח הוא קטן.

ד"ר מיכאל בירנהק: כמה נזק נגרם לי מזה שאפשר היה די בקלות להגיע למידע שלי?

ד"ר מיכאל בירנהק: 10 שקלים נזק?

ד"ר מיכאל בירנהק: קשה לכמת את זה.

ד"ר מיכאל בירנהק: תובענה ייצוגית היא פתרון קלאסי לעניין הזה.

ד"ר מיכאל בירנהק: אילו הייתה תובענה ייצוגית, למחרת ב-8:00 היו מתייצבים לפחות 5 עורכי דין בבית המשפט המחוזי בתל-אביב ומגישים בקשות לתובענה ייצוגית.

ד"ר מיכאל בירנהק: ב8:30 זה היה מדווח באינטרנט, וב-9:00, כשהמנהלים היו מגיעים למשרד, הם היו קוראים את זה.

ד"ר מיכאל בירנהק: ב9:05 הם היו מרימים טלפון לאנשים הרלוונטיים אצלם בארגון ושואלים אם הם בסדר בעניין הזה, וב9:30 הם כבר היו בסדר.

ד"ר מיכאל בירנהק: המנגנון של תובענה ייצוגית, במיוחד כשהוא מלווה בפיצוי, היה משיג אכיפה אפקטיבית.

מיכאל איתן: הוועדה התחילה לדון בהצעות חוק פרטיות שעוסקות בתובענות ייצוגיות כיוון שמשרד המשפטים מתעכב עם התסקיר שלו בעניין.

ד"ר מיכאל ברנהיק: המועצה להגנת הפרטיות מנסה להציע לאתרים מדיניות פרטיות.

ד"ר מיכאל ברנהיק: להציע מודל מדיניות פרטיות זאת אפשרות אחת.

ד"ר מיכאל ברנהיק: יש גם פתרונות של הסדרה טכנולוגית.

ד"ר מיכאל ברנהיק: מאחר ואנחנו נמצאים בבית המחוקקים, אז נדמה לי שכדאי להתמקד בהגברת הסמכויות של רשמת מאגרי המידע.

ד"ר מיכאל ברנהיק: צריך לעשות רוויזיה כללית ולהעצים אותו מאוד.

ד"ר מיכאל ברנהיק: צריך את האכיפה הפרטית.

ד"ר מיכאל ברנהיק: שני הכלים האלה יעשו שמיים וארץ.

ד"ר מיכאל ברנהיק: ברגע שיהיה תמריץ לגורמים פרטיים, גם אם אלה עורכי דין תאבי בצע, זה ישנה את ההתייחסות של גורמים ציבוריים ופרטיים בנושא של פרטיות בכלל, ובהקשר הספציפי הזה של פרטיות באינטרנט.

ד"ר מיכאל ברנהיק: השלב הבא של המחקר שלנו ממשיך לבדוק את האתרים המסחריים.

ד"ר מיכאל ברנהיק: אולי אני אבוא לדבר על זה בעוד שנה או שנתיים.

ריקי אביב: אני אדבר על אבטחת מאגרי מידע ממשלתיים, כשבמקרה שלנו זה המאגר של מרשם האוכלוסין של משרד הפנים.

ריקי אביב: אנחנו יחידת המחשב של משרד הפנים.

ריקי אביב: אנחנו עושים עבור משרד הפנים את כל מה שהם מבקשים בכל הנושא של המחשוב.

ריקי אביב: כל העובדים חתומים על סודיות.

ריקי אביב: עובדים שלנו לא יכולים לגשת למידע.

ריקי אביב: יש נהלים מאוד סדורים בשביל להבטיח את העניין הזה.

מיכאל איתן: העובדים שלכם חותמים על טפסי סודיות?

ריקי אביב: על ערמה שלמה, כולל ויתור על סודיות מבחינה בריאותית.

ריקי אביב: מי שעובד חייב לחתום.

מיכאל איתן: האם משרד הפנים עשה ביקורת על המסמכים שאתם החתמתם את העובדים?

ריקי אביב: הם מסרו לנו את המסמכים.

ריקי אביב: זאת דוגמה מאוד סדורה לדרישות המאוד ממוקדות של משרד הפנים כלפי הספק.

ריקי אביב: אני לא אדבר על כל מערכת אביב, שזה ניהול מרשם האוכלוסין, אני אדבר רק על הנישה של שירותי מרשם האוכלוסין.

ריקי אביב: דרך הבג"ץ עלו כל הניואנסים: האם הגישה משוחררת, האם הגישה חופשית.

ריקי אביב: השירותים שאנחנו נותנים בתחום מרשם האוכלוסין זה העברת מידע או שירותי גישה למידע שמוגדר מראש.

ריקי אביב: זה לא שמישהו יכול להיכנס בשער ולעשות מה שהוא רוצה.

ריקי אביב: המידע מוגדר מראש לאותם גורמים שאושרו לגשת לצורך פעילותם.

ריקי אביב: יש אישור מפורט עבור אותו משתמש למה הוא צריך להגיע.

ריקי אביב: יש לנו בתוך המערכת שליטה ובקרה על האכיפה עצמה.

ריקי אביב: אם גורם מסוים רשאי בתוך משרד מסוים, אז רק הוא ספציפי יכול לקבל את השירותים שהוגדרו מראש.

ריקי אביב: אין גישה בלתי מוגבלת למרשם האוכלוסין.

ריקי אביב: הגישה היא על פי בקשה מפורטת לשירותים שהוגדרו מראש, בין אם זה אימות, זיהוי וכו'.

ריקי אביב: לא כל משרד שלם יכול להיכנס.

ריקי אביב: יש גם העברת קבצי מאגר מרשם האוכלוסין לגופים מוגדרים או לספקי שירותי צד ג'.

ריקי אביב: משרד המשפטים עומד על כך שהוא רוצה קובץ שלם.

ריקי אביב: השאלה היא אם כל עובד במשרד המשפטים רשאי לגשת ולקבל את כל מרשם האוכלוסין.

ריקי אביב: בצבא הם מקבלים.

ריקי אביב: רשויות מקבלות את המידע.

ריקי אביב: צריך להחליט אם אנחנו נותנים קבצים שלמים, או שאנחנו מחליטים שרק לעובד ספציפי מותר לגשת.

מיכאל איתן: מי אתם שתחליטו?

ריקי אביב: אנחנו הרשות המבצעת של משרד הפנים.

מיכאל איתן: אתם פועלים על בסיס כלכלי.

מיכאל איתן: זה בסיס שמוביל אתכם לניגוד אינטרסים לגבי השאלות השונות.

מיכאל איתן: אם אתם אלה שמשפיעים על תהליך קבלת ההחלטות איך תהיה הגישה, זאת אומרת שאתם גם מחליטים שהיא תהיה דרך שאילתות.

ריקי אביב: במקרה הזה זאת לא גישה עסקית.

אבנר פינצ'וק: האם רשימת המורשים היא רשימה סודית, או שכל אחד יכול לראות אותה?

מיכאל איתן: היא לא הכתובת.

דלית דרור: אתה צריך להגיש בקשה לפי חוק חופש המידע למשרד הפנים

ריקי אביב: הייתה לנו בעיה עם הציטוטים והעובדות בבג"ץ.

ריקי אביב: היה כתוב בבג"ץ שצריך לאסור על המדינה לאפשר גישה ישירה למאגר המידע על פי חוק המרשם על ידי חיבור מחשב משרד הפנים למחשבי נציבות מס הכנסה.

ריקי אביב: אין חיבור ישיר של מחשב משרד הפנים למחשב נציבות מס הכנסה או ביטוח לאומי.

ריקי אביב: הם מקבלים העתק של כל מרשם האוכלוסין.

בובי פנדריך: אנחנו מקבלים נגזרת ממרשם האוכלוסין.

מיכאל איתן: יש עניין של טכנולוגיה ומהות מבחינת שמירת הפרטיות.

מיכאל איתן: יש שיטה שבה אדם יושב במס הכנסה, מפעיל את המחשב שלו ויש לו אפשרות לגשת ולבצע שאילתות במאגר המידע שנמצא בחברת HP אצל הגברת אביב.

מיכאל איתן: לה יש יכולת לגעת בנתונים, לשנות אותם, לעשות איתם מה שהיא רוצה.

ריקי אביב: אין לי גישה.

מיכאל איתן: לחברת HP אין גישה למאגר?

ריקי אביב: אין לה גישה לעדכון הנתונים.

ריקי אביב: סביבת הייצור היא סביבה שלשכות משרד הפנים עובדים בה.

ריקי אביב: זה מרשם האוכלוסין.

ריקי אביב: אנחנו לא יכולים לעדכן נתונים או לגשת לנתונים.

ריקי אביב: הנתונים מבחינתנו זאת קופסא שחורה.

מיכאל איתן: איפה יושבת הקופסא השחורה הזאת?

ריקי אביב: במשרד הפנים.

מיכאל איתן: מי במשרד הפנים רשאי לעדכן את הנתונים?

ריקי אביב: הפקיד.

ריקי אביב: אני נותנת להם את השירותים כמו יחידת מחשב.

ריקי אביב: אנחנו לא אחראים על הנתונים.

ריקי אביב: הנתונים הם של משרד הפנים.

מיכאל איתן: את רוצה להגיד לי שלHP אין יכולת גישה לנתונים?

ריקי אביב: אלא אם יש באג, ואז יש למתכנתים ספציפיים רשות גישה.

מיכאל איתן: אתם מקבלים שכר עבור שאילתות?

ריקי אביב: יש הסכם.

ריקי אביב: אני לא חושבת שצריך לדון פה על ההסכם של משרד הפנים מול חברת HP.

מיכאל איתן: יש שתי גישות.

מיכאל איתן: יש גישה לאדם שנמצא ליד אותה קופסא שחורה שבתוכה נמצאים כל הנתונים, ויש גישה למשרדי ממשלה שיכולים להגיע לשם דרך סידור טכני ולשלוף באמצעותו שאילתות נתונים מאותו מאגר.

מיכאל איתן: האם אני מדייק?

ריקי אביב: כן.

ריקי אביב: יש אפשרות להוציא מתוך המאגר עותק.

מיכאל איתן: ואז יש לנו מאגר מידע נפרד.

ריקי אביב: אתה לא יודע מי ניגש.

ריקי אביב: יש מערכת שלימה של הגנות בכדי להגן על הפרטיות.

מיכאל איתן: משרד הפנים מחזיק קובץ.

מיכאל איתן: נניח לרגע שבא מס הכנסה ואומר שהוא רוצה לקבל העתק.

מיכאל איתן: האם על מס הכנסה חלים הוראות אחרות מאשר על משרד הפנים?

ריקי אביב: אתה יכול לוודא שחל על זה נוהל שלם?

מיכאל איתן: בהחלט.

מיכאל איתן: לא אתם קבעתם את הנוהל, אלא הייעוץ המשפטי של ממשלת ישראל קבע מה צריך להיות הנוהל של ההתקשרות בין HP למשרד הפנים, איזה מסמכים יהיו, על מה תחתמו.

מיכאל איתן: יש כאן נוהל משפטי שנקבע על ידי הגורמים הממשלתיים.

ריקי אביב: לא רק נוהל, יש גם מנגנון שלם שמוודא שמי שצריך לגשת ניגש.

מיכאל איתן: מי קבע את הנוהל הזה?

ריקי אביב: משרד הפנים.

מיכאל איתן: גם משרד הפנים זה לא איזה משהו בחלל ריק.

מיכאל איתן: זאת מדיניות הממשלה.

מיכאל איתן: האם כשמשרד הפנים מעביר למס הכנסה יש לי סיבה לחשוש שבמס הכנסה יש נוהל אחר שמאפשר לכל אחד גישה?

דלית דרור: יש תקנות של העברת מידע.

דלית דרור: הגוף המקבל צריך להתחייב.

מיכאל איתן: האבחנה הטכנולוגית לגבי איפה יושב החומר לא אמורה להשפיע על הבעיה שבה אנחנו דנים.

ריקי אביב: אני חולקת על זה.

ריקי אביב: מי הם הגורמים שיש להם גישה למרשם האוכלוסין?

ריקי אביב: יש לנו את משרד הפנים, שהוא הגורם המאשר, יש את לשכות משרד הפנים, ויש לקוחות חיצוניים שניגשים ישירות למרשם.

ריקי אביב: רשת אביב היא רשת שאושרה על ידי הגורמים המוסמכים לאבטחת מידע.

ריקי אביב: היא עברה את כל הדברים האלה בשביל לדעת שאין פריצות.

ריקי אביב: לכל לקוח יש את הרשת שלו.

ריקי אביב: הלקוח מתחבר על ידי קווי בזק, כאשר כל הלקוחות החיצוניים לא נכנסים לשרת עצמו.

ריקי אביב: כל ההגנות מתבצעות על ידי שרתים, שמבצעים בדיקות כך שלא תהיה חדירה ושאף אחד שלא מורשה לא יקבל את הדלתא.

ריקי אביב: יש לנו מחשב שיושב ברקע ומאזין לכל התנועות שמתבצעות ברשת, ושרת אבטחה אחר שמנתח את כל מה שקורה .

ריקי אביב: אותו משתמש עושה את כל העבודה בין השרת של הWEB לבין השרת שנותן לו את השירותים.

ריקי אביב: רק השרת הזה מורשה לגשת למאגר האמיתי של מרשם האוכלוסין, להביא את המידע.

ריקי אביב: המידע הוא להצגה.

ריקי אביב: אף אחד לא נכנס למאגר עצמו.

מיכאל איתן: יש שרת רביעי?

ריקי אביב: יש.

ריקי אביב: אנחנו בודקים שלא יהיו חדירות או פריצות של גורמים אחרים.

ריקי אביב: יש לנו רשת לקוחות חיצוניים מנותקת מהאינטרנט שאי אפשר להיכנס אליה, ויש את המנגנון של הגבלת גישה.

ריקי אביב: הקשחנו את השרת כך שהוא יכול להגיע רק לנקודות שהכתבנו לו.

ריקי אביב: החשבונות הם פר משתמש, מוגדרים באופן פרטני.

ריקי אביב: השימוש נבדק אחת לכמה זמן.

ריקי אביב: אם אנחנו רואים שאין שינוי שחל, אז יש נוהל שאנחנו מוחקים את הגישה של אותם משתמשים.

ריקי אביב: יש מדיניות של החלפת סיסמאות מאוד קשוחה.

ריקי אביב: השרתים נמצאים תחת פיקוח גוף ממשלתי.

ריקי אביב: בכדי להגדיר שירות מסויים יש לנו הגדרה של לקוח.

ריקי אביב: לקוח זה אישות שפונה למשרד הפנים.

ריקי אביב: זה יכול להיות צה"ל, משרד ממשלה, חברות ביטוח, בנקים ומשטרה.

ריקי אביב: בתוך לקוח אנחנו מזהים קבוצות.

ריקי אביב: אם ניקח לקוח כמו המשטרה, אז רשב"ג 2000 זה לקוח בתוך המשטרה.

ריקי אביב: מחלקה ספציפית מקבלת שירות מסויים.

ריקי אביב: בתוך כל קבוצה יש רשימה שמית עם כל הפרטים של האדם שיכול לקבל שירות.

ריקי אביב: יש לנו רשימה של כל השירותים שאנחנו נותנים.

ריקי אביב: שירות מגדיר עם איזה input הוא ניגש ומה הנתונים שהוא מקבל כתוצאה מזה.

ריקי אביב: יש לנו שירות כמו אימותים שונים.

ריקי אביב: אם הבנקים ניגשים, הם צריכים לתת תעודת זהות ותאריך לידה מלא.

ריקי אביב: לכל אחד ואחד מגדירים איך עושים אימות ומה התהליך.

ריקי אביב: יש משרדים ממשלתיים שלפי תעודת זהות יכולים לקבל את הפרטים.

אבנר פינצ'וק: הוספת תאריך לידה זה משהו מאוחר מלפני שנתיים שלוש.

ריקי אביב: אנחנו רואים כל שירות.

ריקי אביב: מישהו בקבוצה ב' לעולם לא יקבל את השירות של קבוצה א'.

ריקי אביב: אנחנו יודעים על כל גישה.

ריקי אביב: אנחנו יכולים לדעת עבור איזה לקוחות פקיד נכנס כדי לקבל שירות.

מיכאל איתן: זה לא מעניין אותנו.

ריקי אביב: מה, אתה לא רוצה לדעת האם פקיד בנק שמורשה.

ריקי אביב: .?

מיכאל איתן: קודם אני צריך להבין למה הבנק מקבל את המידע, מכוח מה הוא מקבל אותו, והאם יש זכות גם לגורמים אחרים לקבל.

מיכאל איתן: זה מה שמעניין אותנו.

ריקי אביב: אני מדברת יותר על האכיפה.

מיכאל איתן: את מתעסקת במשהו שבשבילנו הוא טכני.

מיכאל איתן: מתוקף מה הבנקים מקבלים?

אורנה אנג'ל: הבנקים מקבלים מידע מכוח צו איסור הלבנת הון.

אורנה אנג'ל: יש עכשיו הצעת חוק לתיקון חוק מרשם אוכלוסין, שיעלה את הסמכות ברשות להיכנס למאגרים לדרגה של חוק.

אורנה אנג'ל: זה יאפשר למשרד הפנים לתת גישה לגופים מסויימים.

מיכאל איתן: כאשר חוקקו את חוק הלבנת הון היה צורך לעשות אימותים בין האנשים שפותחים חשבונות, מנהלים פעולות אל מול מרשם האוכלוסין.

מיכאל איתן: הנגיד הוציא צו מכוח חוק איסור הלבנת הון.

מיכאל איתן: מי פתח את השער של המאגר לבנקים?

אורנה אנג'ל: הפתח החוקי נעשה דרך הצו.

ציון כספי: עשינו פיקוח במערכת מרשם האוכלוסין.

ציון כספי: כל גוף שמעוניין לקבל נתונים ממרשם האוכלוסין ממלא טופס סטנדרטי של משרד הפנים, שנקרא טופס א', שזאת בקשה לקבל נתונים.

ציון כספי: במשרד הפנים יש פרוצדורה מסודרת אם לאשר או לא לאשר.

דלית דרור: אתה מדבר על גופים ציבוריים.

אבנר פינצ'וק: הבנקים מקבלים כבר 10 שנים, עוד לפני שהיה חוק איסור הלבנת הון.

אבנר פינצ'וק: אני לא בוכה על מה שהיה, אני רק רוצה שנלמד מזה מה קורה כשיש כזאת פריצות.

אורנה אנג'ל: יש זכות לכל אדם שמעוניין לקבל מידע מסויים לפי חוק מרשם אוכלוסין.

אורנה אנג'ל: החידוש בבנקים זה שזה היה בצורה קווית, זאת לא הייתה פנייה פר לקוח.

מיכאל איתן: אני רוצה לשמוע למה זה ניתן לבנקים ולגופים אחרים זה לא ניתן, מה הקריטריונים, מה הבקרות שהם שעושים.

מיכאל איתן: למי הייתה הסמכות להגיד שמיכאל איתן לא יקבל ובנק לאומי כן יקבל?

אורנה אנג'ל: אני חושבת שראו את הבנקים כממלאי תפקיד ציבורי.

מיכאל איתן: איזה עוד גופים שהם לא משרדי ממשלה מקבלים?

ריקי אביב: חברות ביטוח, מפלגות, סוכני בורסה.

בובי פנדריך: המפלגות מקבלות את זה על גבי תקליטור.

בובי פנדריך: העתק של התקליטור הזה ניתן להוריד מהאינטרנט.

בובי פנדריך: לא רק זאת, אף הגדילו לעשות והשיגו את מספר הטלפון של כל המופיעים במרשם האוכלוסין ואת מספר כלי הרכב שלהם.

בובי פנדריך: כל החפץ יכול להוריד את זה.

מיכאל איתן: נניח שיש מאגר שמפרסם את כל תעודות הזהות של מדינת ישראל, ויש מאגר אחר שבנוי לציבור שיש בו את שמות כלי הרכב, ויש מאגר שלישי שיש בו שמות של כל אוהדי מכבי תל אביב.

מיכאל איתן: עכשיו בא אדם ומשלב את הכל יחד.

מיכאל איתן: האם הפעולה הזאת חוקית?

אבנר פינצ'וק: זה מאגר לא חוקי.

יוספה טייפרו: אם החיפוש יהיה על פי שם, תעודת זהות וכתובת ולא על פי גוש וחלקה, אז לכאורה זה לא חוקי.

יוספה טייפרו: רוצים להגן על הצד הכלכלי של אדם.

יוספה טייפרו: אין ספק שמספר הפעמים שהוא יופיע בטאבו כבעלים של איזה גוש וחלקה יתנו איזו שהיא תמונה כלשהי על מצבו הכלכלי.

יוספה טייפרו: כשיש לך גוש וחלקה, אתה לא יודע דבר על הבעלים, על המשפחה של הבעלים.

יוספה טייפרו: אם אני ארצה לדעת כמה מגרשים יש למיקי איתן, אז יגידו לי "לא" במקום.

ד"ר מיכאל בירנהק: חוקר פרטי ישיג את המידע תוך 5 דקות.

מיכאל איתן: יש חוקרים פרטיים שפועלים על פי חוק, יש כאלה שפועלים שלא על פי חוק.

מיכאל איתן: אם הוא משיג את זה שלא על פי חוק, אז צריך לטפל בו.

מיכאל איתן: השאלה היא אם מישהו ששומר חוק יכול להגיע למצב שהוא יקבל את כל הבעלויות.

רבקי דב"ש: צריך להבחין בין המצוי לרצוי.

רבקי דב"ש: זה נכון שיש מאגרים שאסור שיהיו פתוחים לעיון הציבור ואנחנו יודעים שבדרכים כאלו או אחרות הם מופצים באינטרנט או חוקרים פרטיים ואנשים אחרים מגיעים אליהם.

רבקי דב"ש: זה לא הופך את זה לחוקי.

רבקי דב"ש: סעיף שהוא רלוונטי הוא סעיף 2(9) לחוק הגנת הפרטיות, שקובע שהעברת מידע שלא למטרה שלשמה היא נמסרה זאת עבירה פלילית.

רבקי דב"ש: ההסדר מחייב אותנו ברישום של מאגר.

רבקי דב"ש: הרשמת בודקת אם המטרה חוקית או לא.

רבקי דב"ש: זה נכון שיש חור שלא בהכרח סתום מכל הכיוונים.

רבקי דב"ש: זאת בעיה שקיימת בכל העולם.

רבקי דב"ש: אנחנו מתייחסים אחרת לגמרי לבקשות ספציפיות לקבלת מידע ממאגרים פתוחים לבין פתיחה של כל המאגר.

רבקי דב"ש: רשם האגודות ורשם החברות מקבלים המון בקשות לקנות את כל המאגר, אבל הבקשות נדחות.

מיכאל איתן: בארצות הברית מפרסמים בגלוי כל מיני דברים כמו נדל"ן, הרשעות פליליות.

רבקי דב"ש: חלק מזה נובע מכך שהנושא של הגנת הפרטיות לא חל על המגזר הפרטי.

רבקי דב"ש: אם אני כגוף פרטי אספתי מידע, אז לא חלות עלי החובות שבמדינת ישראל חלות.

רבקי דב"ש: שם הביקורת הציבורית והאפשרות של הצרכנים להביע את עמדתם הרבה יותר חזקה, כאשר מבחינה חוקית החובות של הגנת הפרטיות חלות אך ורק על הממשל הפדראלי.

רבקי דב"ש: המגזר הפרטי פטור.

מיכאל איתן: אם המידע הזה ניתן להם, זאת אומרת שהממשל הפדראלי שיחרר את המידע.

רבקי דב"ש: המאגר של הרשיונות פתוח לכולם, אלא אם כן אתה אמרת מראש שאתה לא רוצה שהוא יועבר לגופים מסוימים.

רבקי דב"ש: הגישה האמריקנית שונה.

רבקי דב"ש: יש להם גישה אחרת בנושא הפרטיות.

רבקי דב"ש: הלחץ הציבורי שם קיים.

רבקי דב"ש: הלחץ הציבורי שם לא פחות משמעותי, לפעמים הוא אפילו תורם הרבה יותר מאשר ההסדרים החוקיים.

ריקי אביב: אם אי אפשר יהיה לאכוף את החוקים, אז יהיו מאגרים נוספים והמידע יהיה בחוץ.

ריקי אביב: אם מי שצריך לגשת ייגש לתוך המאגרים, אז התוצאה תהיה שהמידע לא יזלוג ולא יהיו מאגרי מידע שהם העתקים של מרשם האוכלוסין.

מיכאל איתן: אם לHP יש הסכם שהיא מקבלת שכר תמורת עבודתה, אז ברור שיש לה אינטרס גדול שהמאגר יישאר במקום שהיא מחוברת.

ריקי אביב: אבל לא היא זאת שקובעת.

מיכאל איתן: ברור שלHP יהיה אינטרס שהכל יבוא ממרכז אחד, לא שייקחו את זה ויעתיקו.

רבקי דב"ש: השאלה היא אם המדינה נכנעת או לא.

רבקי דב"ש: את זה צריך לשאול את המדינה.

מיכאל איתן: אני מכבד את חברת HP, אבל היא לא הכתובת לתת המלצות איך להחזיק, איך לעשות ובאיזו שיטה לעבוד, כי היא גורם מסחרי.

מיכאל איתן: מי שהיה צריך להיות פה זה נציג משרד הפנים, לא הגברת אביב.

ריקי אביב: אתה צריך לראות מה אתה מעדיף, האם להוציא קבצים, או שמא לנהל את זה מרכזית.

ריקי אביב: זה מה שצריך להוביל אותך.

ריקי אביב: ההחלטה צריכה להיות עניינית, לא עסקית.

אבנר פינצ'וק: אני אדבר על מאגרי מידע בסקטור הפרטי.

אבנר פינצ'וק: היום בשוק הפרטי ובסקטור הפרטי יש גורמים חזקים בסדר גודל שמתחיל להזכיר ממשלות.

דלית דרור: לא חלות עליהם החובות שחלות על הממשלה.

אבנר פינצ'וק: אחת המטרות שלי בתור האגודה לזכויות האזרח היא לשכנע את בתי המשפט שצריך לבלום איפה שיש כוח.

אבנר פינצ'וק: יכול להיות שיש מטרה לגיטימית שצריך להעביר מידע, אבל זה צריך להיות לפי חוק.

אבנר פינצ'וק: הפרטיות היא זכות יסוד, היא מוגנת בחוק יסוד כבוד האדם וחירותו.

אבנר פינצ'וק: פגיעה בזכות יסוד צריכה להיעשות רק על פי חוק, או על פי הסמכה מפורשת.

אבנר פינצ'וק: באיגוד הבנקים בעתירה של האגודה לזכויות האזרח טען שהעברת המידע נעשית לצורכי מלחמה בהלבנת ההון ומכוח חוק איסור הלבנת הון.

אבנר פינצ'וק: זאת הייתה הטענה.

אבנר פינצ'וק: מסתבר שלפני למעלה מ-10 שנים הבנקים מחוברים למחשב משרד הפנים ומקבלים מידע.

אבנר פינצ'וק: בשלב מאוחר יותר, אולי אחרי חוק איסור הלבנת הון, חוברו למחשבי משרד הפנים גם מסופי מחשב של חברות ביטוח וגופים פיננסיים אחרים.

אבנר פינצ'וק: כל זה ללא היתר בדין.

אבנר פינצ'וק: מה שחשוב זה שזה נעשה בלי הנחיות ובלי ביקורות של משרד הפנים לגבי מה עושים עם המידע הזה.

אבנר פינצ'וק: אני מאמין שננקטו אמצעי אבטחה.

אבנר פינצ'וק: אין ספק שבנקים נוקטים באמצעי אבטחה לגבי מידע בכלל, אבל אני רוצה שהקונטרול יהיה בידי מי שנותן את המידע.

אבנר פינצ'וק: איגוד הבנקים טען שכשאזרח ישר נכנס לבנק ומציג את תעודת הזהות שלו, אז ממילא הוא מוותר על הפרטיות שלו, בטח בהקשר של אימות הפרטים, ושזה נעשה רק במקרים מסוימים ומוגדרים.

אבנר פינצ'וק: לבסוף נאמר שגם אם יש פגיעה בפרטיות, אז זאת פגיעה קלה של מה בכך ולכן היא לא צריכה עיגון בחוק.

אבנר פינצ'וק: האגודה לזכויות האזרח רואה כמהלך דרמטי העברת נתונים בדרך קבע לגוף פרטי.

אבנר פינצ'וק: אם נדרשנו לכך שכן צריכה להיות הסדרה, אז מסתבר שלא כל מה שניתן על ידי איגוד הבנקים זה מה שקורה בשטח.

אבנר פינצ'וק: לפני כשנה היה כנס לשכת עורכי הדין באילת, שבו הופיע בנקאי בכיר.

אבנר פינצ'וק: הוא תקף את פסק הדין שאנחנו מדברים עליו.

אבנר פינצ'וק: הוא אמר שזה קושר את ידי הנושה ומקשה לאתר חייבים.

אבנר פינצ'וק: יכול להיות שצריך שיהיה דיון ציבורי שבו נחליט אם אנחנו מוכנים לוותר על הפרטיות שלנו והיכן אנחנו לא מוכנים.

אבנר פינצ'וק: היו בנקים שניצלו את המאגר הזה כדי לזמן לקוחות חדשים.

אבנר פינצ'וק: האגודה לזכויות האזרח או שוחרי פרטיות אחרים הם לא נגד הקידמה.

אבנר פינצ'וק: אין עמדה אנכרוניסטית שכל פגיעה בפרטיות היא אסורה.

אבנר פינצ'וק: אין ספק שיש אינטרסים חיוניים כבדי משקל כמו אכיפת חוק, איסור הלבנת הון.

אבנר פינצ'וק: גם חיי המסחר והכלכלה הם אינטרס נכבד שצריכים לדון ולראות.

אבנר פינצ'וק: יכול להיות שיש פגיעה מסוימת בפרטיות שאפשר לעשות למענה, אבל צריך להבין שיש פגיעה.

אבנר פינצ'וק: צריך לחשוב על נקודת המוצא.

אבנר פינצ'וק: אנחנו מתייחסים לתעודת הזהות שלנו כדבר שברור מאליו, אבל זה לא משהו שברור מאליו.

אבנר פינצ'וק: המידע הזה מוחזק על ידי המדינה.

אבנר פינצ'וק: אי אפשר למסור אותו לגופים פרטיים בלי דיון ציבורי, בלי חקיקה ובלי פיקוח.

אבנר פינצ'וק: אני פניתי למר אליישר וביקשתי לדעת לאיזה עוד גורמים פרטיים מרשם האוכלוסין מעביר פרטים.

אבנר פינצ'וק: עוד לא קיבלתי תשובה.

דלית דרור: פנית לפי חוק חופש המידע?

אבנר פינצ'וק: הם לא עונים.

מיכאל איתן: תעביר לי העתק של הפנייה.

אבנר פינצ'וק: אני מקווה שבהסדרים של העברה בין גופים ציבוריים לבין עצמם או גופים פרטיים שתהיה שקיפות.

אבנר פינצ'וק: שקיפות זאת מילת מפתח.

אבנר פינצ'וק: זה מידע שלנו שאנחנו רוצים לדעת מה עושים אותו.

דלית דרור: אין ספק שהציבור צריך לדעת על העברות מידע דרך קבע ממרשם האוכלוסין או מכל גוף ציבורי אחר.

דלית דרור: גוף שמקבל דרך קבע מידע מרשות ציבורית צריך לרשום את זה בפנקס מאגרי המידע.

דלית דרור: בוודאי שבבקשה לפי חוק חופש המידע חובה להשיב לאזרח איזה מידע גוף ציבורי מעביר אחד לשני.

אבנר פינצ'וק: יש בעיה באגירת מידע בסקטור הפרטי.

אבנר פינצ'וק: אני רוצה שיהיה פיקוח.

אבנר פינצ'וק: האגודה לזכויות האזרח מטפלת במקרים של כל מיני שיטות של איסוף מידע, כמו הוצאת מידע במירמה מאנשים בבתי חולים.

אבנר פינצ'וק: אני מתכתב בחודשים האחרונים לגבי חברת כרטיסי אשראי, שיכולה לעשות לגבינו חיתוכים.

אבנר פינצ'וק: כרטיס אשראי יכול ללמד המון, שלא לדבר על הצלבות מידע.

אבנר פינצ'וק: אומרים לנו שכל מה שהשוק הפרטי רוצה זה לטובתי.

אבנר פינצ'וק: זה לא נכון, משום שיש הרבה סכנות אחרות.

אבנר פינצ'וק: אם כל אחד יכול בבית שלו לארגן מאגר מידע בלי פיקוח של רשמת מאגר המידע או הנציבות, אז זה לא ייגמר בזה.

אבנר פינצ'וק: אני רוצה שהטכנולוגיה והרצון לייצר רווחים ומקורות חדשים לא יכתיבו את סדר היום הערכי שלנו.

אבנר פינצ'וק: דיברנו על כך שצריכים להסדיר, לעשות רגולציה של העברות המידע בתוך הסקטור הציבורי, קל וחומר לסקטור הפרטי.

אבנר פינצ'וק: אני מבקש לא לסמוך על רגולציה עצמית של השוק.

אבנר פינצ'וק: הניסיון האמריקני מלמד שהרגולציה הממשלתית יותר יעילה מהרגולציה העצמית של הסקטור פרטי.

אבנר פינצ'וק: צריך שיהיה הסבר מפורט כדי שאנשים יבינו במה מדובר.

אבנר פינצ'וק: לפעמים צריך להסביר להם את ההשלכות.

אבנר פינצ'וק: צריכים להיות הסדרים זמינים וקלים ליישום, כדי שאנשים יוכלו לממש את הזכויות בהרבה יותר קלות מאשר היום.

אבנר פינצ'וק: צריך להיות מפקח על פרטיות, כמו הממונה על ההגבלים העסקיים.

אבנר פינצ'וק: דיברנו על זה שזה יוצר מגבלות תקציביות.

אבנר פינצ'וק: מי שמפיק רווחים ממאגרי מידע, וזה בסדר להפיק לקחים, צריך לגלגל אותם על מי שמפקח.

אבנר פינצ'וק: ככל שמאגר המידע גדול יותר ומצריך פיקוח גדול יותר או מעמיד סכנות יותר גדולות.

אבנר פינצ'וק: .

אבנר פינצ'וק: אני לא חושב שהמדינה תהיה מסוגלת לייצר את כל המקורות שנדרשים כדי לפקח על פרטיות.

אבנר פינצ'וק: יש הרבה הצעות חוק פרטיות של חברי כנסת שיורדות מסדר היום בגלל התנגדות של הממשלה.

אבנר פינצ'וק: אני מצר על זה.

אבנר פינצ'וק: לא מדובר פה בנושא פוליטי.

אבנר פינצ'וק: אני מקווה שהפעילות הפרלמנטרית לשם קידום הגנת הפרטיות תזכה לחשיפה מתאימה בתקשורת ועכב כך גם תזכה בתמיכה ובדיון ציבורי.

יוספה טפיירו: יש לנו מספר אפשרויות להגיב על הפרת החוק.

יוספה טפיירו: אחת מהאפשרויות היא לקיחת המאגר, שזה נחשב לסמכות הכתר.

יוספה טפיירו: סמכות שנייה היא התלייה של המאגרים.

יוספה טפיירו: מי שלא משלם עד שנה צריך להיות מותלה.

יוספה טפיירו: הקנסות המנהליים זה חידוש שמשרד המשפטים החליט כדי להקל ולייעל את הענישה באופן שלא נצטרך לעמוד בתור ולחכות לתובעים, לחוקרים, לכתב אישום.

יוספה טפיירו: נתנו לנו את הקנסות המנהליים.

יוספה טפיירו: הסמכות שיש לי כראש יחידת הפיקוח דל ללכת למקום מסוים, לאסוף תלונה על יסוד שמועה ולקחת ממישהו את המאגר זה דבר שגורם לבעל המאגר לעשות 10 פעמים את החובות לפי החוק, רק שיחזירו לו את המאגר שלו.

יוספה טפיירו: אני את התחושה כמה אדם רגיש וכמה אדם קשור למאגר המידע שלו קיבלתי כל פעם יותר, עד שהבנתי שזה אחד מהחברים הכי סודיים ורגישים.

יוספה טפיירו: כל חברה עובדת היום עם מאגר מידע.

יוספה טפיירו: אני מפרסמת בעיתון שחברה ידועה, בעלת מוניטין ושם נמצאה מפרה את הוראות החוק ושהפיקוח לקח את כל מאגריה והקליינטים, אבל לצערי הרב אני לא יכולה ליישם את הסמכות הזאת כי אין מי שיסחוב את מאגרי המידע.

יוספה טפיירו: אנחנו מדברים על אכיפה אינטנסיבית שתיצור את ההרתעה, את ההטמעה, את המודעות.

יוספה טפיירו: אני צריכה שעל פי החוק תהיה לי חברת הובלה, שיהיו לי סבלים, שיהיה לי מחסן.

מיכאל איתן: את מדברת על זה שיהיה לך תקציב.

יוספה טפיירו: אני מדברת על תקציב לממש את הסמכות שנתן לי המחוקק על מנת לבצע את תפקידי נאמנה.

יוספה טפיירו: מדובר בתחום שהוא לא בדיוק מהתחומים הרגילים, יעידו על כך עשרות הדיונים שנערכים בכל מיני מעגלים שונים.

יוספה טפיירו: נותנים לי את הסמכות לקחת את המאגר, שזה אין ספק ההרתעה הגדולה ביותר, אבל לא נותנים לי כלים לקחת אותו.

יוספה טפיירו: עו"ד יגיד ללקוח שאין לו מה לדאוג, כי לא אני ולא 6 המפקחים שיש לי ביחידה יכולים לקחת את המאגר.

יוספה טפיירו: בקושי אנחנו יכולים לסחוב 3 ספרים ו4 ניירות.

יוספה טפיירו: המצב מתסכל בצורה בלתי רגילה.

יוספה טפיירו: אולי שיושב-ראש הוועדה, שהנושא של הגנת הפרטיות רגיש וחשוב לו, יגיד לי איך אני מקבלת את הכלים כדי לממש מה שהוועדה הזאת ואחר כך כנסת ישראל אישרה ונתנה לי לצורך התפקיד שלי.

יוספה טפיירו: פירושה של הסנקציה של התליית המאגר היא שבתקופת ההתליה אין לעשות שום שימוש מכל סוג שהוא במאגר.

יוספה טפיירו: זאת הסנקציה הראשית לגבי הנושא של האגרות.

יוספה טפיירו: איך אני יכולה לאכוף אחרי החלטת התלייה שנתתי ל-100 אנשים שלא שילמו את החוב שלהם ולא את האגרה לשנה הנכונה?

יוספה טפיירו: התכלית הייתה שאני אוכל לשלוט על החלטת ההתליה.

יוספה טפיירו: אינני יכולה לשלוט אפילו אם תהיה לי יחידה של 30 אנשים.

יוספה טפיירו: אנחנו מדברים על חוק שאוכפים אותו ברמה ארצית.

יוספה טפיירו: עוד סנקציה שמסורה לי בחוק זה הקנסות המנהליים.

יוספה טפיירו: הסכומים כל כך קטנים שלא ישיגו את המטרה של ההרתעה.

יוספה טפיירו: אנחנו רוצים לעקור מהשורש, שזאת תמונת המראה של ביטול או מזעור העבירות לפי החוק הזה.

יוספה טפיירו: יש קנס מינהלי.

יוספה טפיירו: אם הקנס איננו פוגע קשות במי שהפר את החוק, אז אני שוב פעם נמצאת במצב שיש לי סנקציה.

יוספה טפיירו: .

יוספה טפיירו: אנחנו כל הזמן מדברים על זכות היסוד שנובעת מחוק היסוד הכי נאור של מדינת ישראל, שזה חוק יסוד כבוד האדם וחירותו, אבל הצורה שבה אנחנו אוכפים אותו היא על ידי קנס מנהלי.

יוספה טפיירו: סנקציה נוספת שיש לי היא הגשת כתב אישום.

בן- ציון הכהן: כנציג של יחידת הפיקוח ברשמת שמחתי לשמוע שצריך להעצים את סמכויות הפיקוח.

בן- ציון הכהן: זאת ההרגשה שלנו.

בן- ציון הכהן: אנחנו רוצים להציג כאן את הבעיות שאנחנו נתקלים בהן באכיפה.

בן- ציון הכהן: אנחנו אותה יחידה שיוצאת לשטח, נפגשת עם האנשים ומנסה לאכוף את החוק.

מיכאל איתן: מדובר רק על חוק הגנת הפרטיות בהתייחס להיבט של מאגרי המידע, לא על חוק הגנת הפרטיות על כל הנורמות שקבועות בו.

יוספה טפיירו: יש על זה מחלוקת.

מיכאל איתן: השאלה היא איך לבנות את ההמלצות שלנו:

מיכאל איתן: האם לקבוע פונקציה חדשה שמאגרי המידע יהיו חלק ממנה, או להרחיב אותה ולעשות אותה קצת יותר כוללנית.

יוספה טפיירו: בסעיף 10 (ג) כתוב כך: "הרשם יפקח על מילוי הוראות חוק זה".

רבקי דב"ש: נאמר "חוק זה" במקום "פרק זה".

מיכאל איתן: מי אחראי על הפיקוח של החוק?

רבקי דב"ש: שר המשפטים.

מיכאל איתן: בחוק הגנת הפרטיות יש כמה פרקים.

מיכאל איתן: את אומרת שנפלה טעות בלשון החוק.

מיכאל איתן: בסעיף שציטטה הרשמת נאמר שהרשם יפקח על הוראות חוק זה והתקנות שהותקנו על פיו.

מיכאל איתן: את טוענת שזאת הייתה טעות, והיה צריך להיות כתוב שרק הרשם יפקח על הוראות פרק זה והתקנות שהותקנו על פיו.

מיכאל איתן: מי מפקח על שאר פרקי החוק אם הפרשנות שלך, רבקי, נכונה?

רבקי דב"ש: לא לכל עבירה פלילית יש מפקח באמצעות החוק.

מיכאל איתן: אני אלך למשטרת ישראל ואשאל אותה מתי בפעם האחרונה היא נתנה תדריך לאיזה שהוא שוטר כדי לאכוף חוק כזה, מתי היא פתחה תיק , האם אם היא בכלל מודעת לזה.

מיכאל איתן: יש בארץ 100 תחנות משטרה.

מיכאל איתן: בכמה תחנות משטרה יגידו שהם כל שבועיים עושים ביקורת, רענון?

מיכאל איתן: את עושה ממני צחוק?

מיכאל איתן: למה לפרש את החוק בצורה שעושה ממנו צחוק?

רבקי דב"ש: סעיפים 8-10 אומרים במפורש מה הן סמכויותיה של הרשמת.

רבקי דב"ש: כל הסמכויות נוגעות למאגרי מידע.

רבקי דב"ש: גם לנו יש הרבה שאלות והרבה תהיות לגבי איך החוק נאכף.

רבקי דב"ש: אם אני אבדוק ואראה את התוצרים של יחידת הרשמת, שהם לא בהכרח תלויים בה, ואני אשאל אם היחידה של הרשמת מצדיקה את עצמה רק לפי התוצרים שלה, אני עלולה להיות בבעיה.

רבקי דב"ש: הפרשנות הקיימת היא שהיא רשמת מאגרי מידע.

רבקי דב"ש: יש לה הרבה תפקידים שהיא צריכה לעשות.

רבקי דב"ש: אם רוצים להפוך את רשמת מאגרי המידע ליחידת.

רבקי דב"ש: .

מיכאל איתן: אנחנו רוצים לצקת תוכן בחוק.

רבקי דב"ש: זו שאלה נפרדת.

רבקי דב"ש: יכול להיות שראוי.

רבקי דב"ש: אני לא חולקת על זה בכלל.

רבקי דב"ש: אם השאלה היא מה הסמכויות שיש כיום לרשמת, אז התשובה ברורה.

מיכאל איתן: הperformance של משרד המשפטים בסוגייה הזאת אינו מעורר השתהות.

בן-ציון הכהן: הבעיה הראשונה היא קנס מנהלי, שהגובה שלו בהתייחס לעצמאים וחברות הוא לא משמעותי ולא מרתיע.

בן-ציון הכהן: אם תלך למשטרה ותצפה שהם יעשו חקירה, אז הם לא יבינו על מה אתה מדבר.

בן-ציון הכהן: הם לא מכירים את החוק ולא עושים כלום.

בן-ציון הכהן: כל האופציה של שימוש בכלי של אכיפה בפאן הפלילי לא קיימת בפועל.

ד"ר מיכאל בירנהק: זאת הסיבה שצריך להפריט את האכיפה וללכת לתובענה ייצוגית.

בן-ציון הכהן: חסרה תשתית כדי לבצע את תפיסת המחשבים והתליית מאגרי המידע.

בן-ציון הכהן: החוק מחייב אבטחת מידע, אבל הוא לא הגדיר מה היא אבטחת מידע.

בן-ציון הכהן: אנחנו לא עושים מספיק פרסום של מקרים כדי שישמשו הרתעה לגופים.

מיכאל איתן: כמה בפועל אכפו?

מיכאל איתן: כמה תיקים נפתחו בשנה האחרונה?

בן-ציון הכהן: נפתחו הרבה מאוד תיקים.

יוספה טפיירו: למעלה מ100 תיקים נפתחו בשנת 2004 על עבירות שנוגעות למאגרים ולזעקת החמס של הציבור בנוגע להטרדה הבלתי נפסקת של דואר זבל.

מיכאל איתן: אתם מקבלים תלונות על דואר זבל?

יוספה טפיירו: בוודאי.

מיכאל איתן: כמה תלונות קיבלתם?

יוספה טפיירו: 60.

מיכאל איתן: כמה מתוכן נמצאו מוצדקות?

דלית דרור: אנחנו לא רואים דואר זבל כתופעה של פגיעה בפרטיות.

דלית דרור: זה מטריד, זה ראוי להסדרה, יש תסקיר חוק של משרד התקשורת על סדר יומה של ועדת החוקה, אבל כל עוד הפנייה לאדם היא לא על סמך היותו בעל אפיון מסוים זאת לא פגיעה בפרטיות.

מיכאל איתן: אבל זה ניהול מאגר מידע.

ד"ר מיכאל בירנהק: אם זה רק שם, כתובת או דרך התקשרות זה לא מאגר מידע.

מיכאל איתן: אז זאת לא עבירה.

ד"ר מיכאל בירנהק: אם מדובר בדיוור ישיר או במאגר מידע כהגדרתו בחוק, אז יש לך סמכות.

ד"ר מיכאל בירנהק: אם מדובר ברשימה של דרכי התקשרות שאיננה מאגר מידע, אז זה לא בסמכותך.

מיכאל איתן: מה עושה את הדבר הזה בסמכותך?

יוספה טפיירו: זה מכניס את מאגר המידע לאמצע הבמה, כי העברות האלו של דיוור ישיר או דיוור באמצעות פקס ודואר אלקטרוני.

יוספה טפיירו: .

מיכאל איתן: על איזה חוק עובר מי ששולח דואר זבל?

יוספה טפיירו: אם אתה מקבל כי אתה שייך לקבוצת אפיון מסויימת.

יוספה טפיירו: .

מיכאל איתן: איך בדקת את זה?

יוספה טפיירו: זה נבדק בדיעבד.

יוספה טפיירו: אם אנחנו רואים שאת ההודעה שקיבלת קיבלו עוד גופים ואנשים שידועים בעיסוק ובעניין שלהם, אז ברור שיש כאן פנייה על פי אפיון.

יוספה טפיירו: נניח מישהו שולח רק לתושבי סביון, הרצליה פיתוח וכפר שמריהו.

מיכאל איתן: נגד כמה מאלה הגשתם כתבי אישום?

יוספה טפיירו: מצאנו אחד חי וקיים.

יוספה טפיירו: 80% מהתלונות היו עליו.

יוספה טפיירו: בחוק שלנו אין את ההוראה שיש בחוק של פקודת העבודה, שמי שלא משתף פעולה עובר עבירה של שיבוש הליכי משפט.

יוספה טפיירו: זה חייב להיכנס.

יוספה טפיירו: זרקו אותנו פעמיים שלוש, עד שבסוף אחרי שכתבתי להם מה המשמעות של ההתנגדות שלהם הם קיבלו את הנייר.

יוספה טפיירו: פעם ראשונה שיצאה החלטה לסגור את המאגר.

מיכאל איתן: על מה הוא יכול לערער?

יוספה טפיירו: על עצם ההחלטה.

יוספה טפיירו: הוא לא ערער.

יוספה טפיירו: אני ספרתי את הימים כדי שההחלטה שלי תהיה חלוטה.

יוספה טפיירו: כשהיא הייתה חלוטה, הלכתי לפרקליטות כדי שיעזרו לי לגרום להחלטה.

יוספה טפיירו: .

מיכאל איתן: מה הם עשו?

יוספה טפיירו: הפרקליטות בת"א לא רצתה להיכנס לזה.

דלית דרור: אפשר לבדוק את המקרה.

מיכאל איתן: אני מבקש שתעשי בירור ותתני לי תגובה בכתב.

מיכאל איתן: המדינה מוציאה כסף על רשמת, מוציאה כסף על המשרד, על עוד 5 עובדים שעובדים, ובסוף כשמגיעים למצב שתופסים בן אדם, אז נתקלים בקיר אטום.

בן-ציון הכהן: נושא של כוח אדם ביחידת הפיקוח זה נושא שמחייב לקחת צוות יותר מקצועי, עם הכשרות יותר ארוכות ומתאימות.

בן-ציון הכהן: דיברנו על פיקוח משטרתי לאותם מקרי פיקוח בעייתיים.

בן-ציון הכהן: נושא אחרון הוא נושא של גבייה מקצועית, שבהיקף הגבייה של האגרות מחייב טיפול מקצועי.

מיכאל איתן: זה מסוג הישיבות שהן חשובות.

מיכאל איתן: אני לא אסכם כאן את הדיון.

מיכאל איתן: אני מבקש מאפרת, היועצת המשפטית שלנו, שתעבור על הפרוטוקולים שנמסרו לוועדה, ורק אז נסכם את הדיון הזה ונביא המלצות לאישור ועדת החוקה.

מיכאל איתן: משם נלך הלאה על מנת שההמלצות האלו יבואו לידי ביטוי, עד כמה שנוכל להשפיע על הממשלה ליישם אותן.