ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 16, פרוטוקול מספר 457, 2005-03-22 13:30

מיכאל איתן: שלום, אני פותח את ישיבת הוועדה.

מיכאל איתן: זו ישיבה בלתי שגרתית.

מיכאל איתן: כמי שעומד בראש הוועדה כבר קרוב לשלוש שנים, בשלהי הכנסת הקודמת ובתקופת הכנסת הנוכחית וכמטי שניהל מאות ישיבות, אני לא יכול למצוא שום דבר דומה למה שאנחנו עומדים לעשות כאן היום בישיבת ועדת חוקה, חוק ומשפט של הכנסת.

מיכאל איתן: זו ישיבה מיוחדת לזכרו של ד"ר דויד וינר, ז"ל, סגן הסניגורית הציבורית הארצית.

מיכאל איתן: הישיבה הזו מתקיימת כאן בכנסת בהשתתפות אמו אניטה, בני משפחה, חברים מהסנגוריה הציבורית וחברי כנסת.

מיכאל איתן: אני מרגיש כאילו גם הוא נמצא כאן.

מיכאל איתן: היו כמה מקרים שיכולתי להסתכל עליו ולראות כי הוא מדבר בצורה שנוגעת לעניין, תוך הבנה שהוא לא עושה את מלאכתו כמייצג אלא עם יושר אינטלקטואלי ושלמות של מה שהוא עושה, שזה הדבר שצריך לעשות.

מיכאל איתן: באותם רגעים הוא לא עשה חשבון שהוא צריך לייצג את הסנגוריה הציבורית כארגון, כולל תנאי העסקה של הסנגוריה, ועמד נטו עם הדברים.

מיכאל איתן: ברגע שהיתה סתירה בוועדה, יכולתי לסמוך על כך שאני אקבל ממנו עמדה נטו.

מיכאל איתן: זו היתה עמדה מקצועית לחלוטין.

מיכאל איתן: הוא היה בעל מקצוע ואדם שדעתו נחשבה מאוד.

מיכאל איתן: הצירוף של אדם בעל מקצוע ובעל אינטגרטי, זה צירוף שהוא נדיר, צירוף שמסייע מאוד לוועדה כזו.

מיכאל איתן: אנחנו נרגיש בחסרונו.

מיכאל איתן: אנחנו נשתדל לעשות את כל מה שאנחנו עושים תוך מה שהוא השאיר בחלל הוועדה, רגישות גבוהה ויכולת מקצועית גבוהה.

מיכאל איתן: נשתדל להיות מקצועיים במה שאנחנו עושים מבלי לשכוח את הרגישות.

מיכאל איתן: אני אבק שמהסניגורית הציבורית הארצית לומר דברים.

ענבל רובינשטיין: אני מודה ליו"ר הוועדה על קיום הישיבה הזו.

ענבל רובינשטיין: אני מודה לכל בני המשפחה והחברים שהגיעו לכאן.

ענבל רובינשטיין: אני חושבת שהדברים שאתה אמרת, אדוני היו"ר, למרות שאמרת שלא הכרת אותו, מאוד קלעו.

ענבל רובינשטיין: הוא לא אמר את זה מן השפה לחוץ.

ענבל רובינשטיין: היתה בו אמונה מאוד גדולה שכולנו, אנשים משפטרה, אנשי פרקליטות, שירות בתי הסוהר וחברי הכנסת שמגיעים לדיונים בוועדת חוקה, שייכים לאותו מחנה.

ענבל רובינשטיין: כך הוא הסתכל על הדברים.

ענבל רובינשטיין: לכן, הוא לא היה בא לכאן ומייצג אינטרס מתלהם כזה או אחר, אלא ניסה לראות את הדברים מהנקודה הכללית שלהם.

ענבל רובינשטיין: עוד אחד מהדברים שנבעו מהתפיסה שלו, הוא שאין טעם לטעון את הדברים שלך אלא לשכנע ולהיכנס לראשו של הצד שכנגד, להבין את אופן המחשבה שלו ולשכנע אותו בצדקת הטענות שלך.

ענבל רובינשטיין: אני זוכרת שהוא סיפר לי שהוא שלח סרט לאחד מחברי הכנסת.

ענבל רובינשטיין: הוא היה מייחס המון חשיבות לכל מיני שיחות מסדרון או בזמן הישיבות עם חברי הכנסת, הרבה יותר מאשר לדברים הנאמרים לפרוטוקול.

דובי פינטו: אחד המקומות הראויים ביותר לערוך התכנסות לזכרו של דויד, זה המקום הזה.

דובי פינטו: אנחנו צריכים להודות לכנסת, לוועדה וליו"ר הוועדה.

דובי פינטו: דויד האמין ביכולתם של חוקים ותקנות שנוגעים לפרוצדורה ולעניינים שהם קטנים ושוליים לכאורה, לעשות שינוי בחייהם של אנשים, להשפיע על אנשים מסוימים.

דובי פינטו: כל מי שעסק בסנגוריה ציבורית, בוודאי מי שהיה שותף להקמה של הסנגוריה הציבורית, נתפס לרעיון של הסנגוריה, לחשיבות של הסנגוריה הציבורית.

דובי פינטו: דויד מתוך ההשכלה הפילוסופית שלו, מתוך היכולת שלו לראות בכל דבר את היפוכו, נתפס לרעיון היפה והפשוט יותר מכולם, הרעיון שיש מקום להעמיד הגנה משפטית ראויה לכל אדם.

יצחק לוי: אני מאוד מצטער על הסתלקותו ועל כך שימיו האחרונים היו בצער ובנסיבות שהיו.

יצחק לוי: זה מסביר כמה דויד היה רגיש, אחראי ונאמן למקצועו ולחובתו הציבורית והמקצועית.

יצחק לוי: זה לא היה מגיע לו.

דרור ארד-איילון: אני הייתי חבר קרוב של דויד.

דרור ארד-איילון: אני ייצגתי אותו בתקופה הקשה האחרונה.

דרור ארד-איילון: ראש הלשכה, שלמה כהן, ביקש ממני להתנצל בשמו על כך שהוא לא יכול היה להגיע לכאן היום.

דרור ארד-איילון: אני רוצה לומר, כי זו איננה ישיבת זיכרון רגילה.

דרור ארד-איילון: דויד לא נפטר לפתע כאיש בכיר במערכת, והכנסת נותנת לו כבוד.

דרור ארד-איילון: אולי אם הוא היה נפטר לפתע בתנאים אחרים, לא בטוח שהיינו מתכנסים כאן היום.

דרור ארד-איילון: דויד נפטר בהקשר של עבודתו המקצועית.

דרור ארד-איילון: אני רוצה לומר כמה מילים על ההקשר הזה.

דרור ארד-איילון: אני רוצה לומר כמה מילים על ההקשר שבו דויד ירה בראשו.

דרור ארד-איילון: הוא היה איש רגיש מדי ומצפוני מדי.

דרור ארד-איילון: הוא התמודד לא נכון עם סיטואציה קשה, בצורה מוגזמת ולא פרופורציונלית.

דרור ארד-איילון: זה לא יכול להיות כל הסיפור שאנחנו נספר.

דרור ארד-איילון: הרגישות והאישיות המיוחדת של דויד הם צד אחד של סיפור שיש בו בעיה בהקשר אחר.

דרור ארד-איילון: ההקשר הזה הוא לא רק הצוואה שלו.

דרור ארד-איילון: דויד דיבר עם אנשים שונים על נושאים שונים, וודאי עודה הרבה פעמים נגיד כך דויד חשב.

דרור ארד-איילון: זה גם פצע פתוח ופצע מדמם, שהוועדה הזו בתוקף האחריות המקצועית שלה צריכה לעשות משהו בנדון.

דרור ארד-איילון: אני יודע עד כמה הוועדה הזו רואה את התפקיד שלה כוועדה שאינה עוסקת רק בחקיקה אלא גם מבקרת.

דרור ארד-איילון: היא גורם מבקר ומאזן של מערכת אכיפת החוק.

דרור ארד-איילון: ישנו את משרד המשפטים שבודק את עצמו, אבל זו ועדה שיש לה גם תפקיד לא סמלי בתהליך של בדיקת האירועים והמחשבה עליהם.

דרור ארד-איילון: אני הייתי אומר, יותר המחשבה עליהם מאשר הבדיקה שלהם.

דרור ארד-איילון: בשלב מסוים של ההליכים האלה דויד פנה נרעש מאוד לפרקליט המדינה במשרדו, ואמר ל8 שהלקוח שלו אומר שיש לו מידע על פשע עתידי, שהאפשרות למסור את המידע הזה תמורת ההקלות שהוא דרש פתוחה ל-48 שעות, ואם אחרי כן העניין לא ייסגר, העניין גמור.

דרור ארד-איילון: זה כנראה ציטוט.

דרור ארד-איילון: פרקליט המדינה, בצדק ובדין, ביקש עוד פרטים, אבל לדויד לא היו פרטים נוספים.

דרור ארד-איילון: הוא לא ידע יותר.

דרור ארד-איילון: הוא היה נרעש ואמר לו שלפי תחושתו יכול להיות שישנה סכנת חיים ב-48 השעות הקרובות, וזה גם פרק הזמן שאפשר למנוע זאת.

דרור ארד-איילון: זה מתאים לדויד להיות נרעש מהמחשבה הזו, גם אם הנרעשות שלו היא מוגזמת.

דרור ארד-איילון: אני לא יודע מה קרה במעמד צד אחד כאשר המשטרה ישבה לבד עם השופטת.

דרור ארד-איילון: זה דבר שהוועדה צריכה לחשוב עליו.

דרור ארד-איילון: אולי היא צריכה להסדיר את העניין הזה ולחשוב, איך גורמי אכיפת חוק מציגים עניינים לשופטים, ומהי מידת הביקורת שיש לנו על זה, בין אם זה האזנת סתר, הסרת חיסיון או כל הליך שאחר כך לא ניתן לברר אותו כי הוא כבר מת.

דרור ארד-איילון: את כל הדברים האלה אמרה השופטת מבלי ששמעה את דויד, את שגיב בר שלום או את הלקוח.

דרור ארד-איילון: היא אמרה, לפי מה אמר לה השוטר ולפי מה ששמעה בקלטת, כי לדעתה לא נחוץ להחליט על ההחלטה הזו כי החיסיון לא קיים.

דרור ארד-איילון: גם דויד לא חשב כי אלה הן שיחות חסויות.

דרור ארד-איילון: אלה שיחות שנערכו בפומבי.

דרור ארד-איילון: למה צריך היה לומר את הדבר הזה?

דרור ארד-איילון: שיפוט, בעיני, הוא מתן כוח, וכוח הולך עם זהירות ואחריות.

דרור ארד-איילון: הוא נחקר במשטרה חקירה שלא היתה באזהרה, אבל חוט השערה היה בינה לבין חקירה באזהרה.

דרור ארד-איילון: ההחלטה שהיא לא תהיה חקירה באזהרה, נעשתה בדרגים הבכירים ביותר של רשויות אכיפת החוק.

דרור ארד-איילון: רוצה לומר, שהדרגים הפחות בכירים התלבטו.

דרור ארד-איילון: מה החשד?

דרור ארד-איילון: איש אינו יודע.

דרור ארד-איילון: הוא חזר מהמקום הזה נרעש במידה עצומה.

דרור ארד-איילון: מאותו היום אי אפשר היה לשוחח עם דויד על שום דבר אחר, פרט לפרשה הזו.

דרור ארד-איילון: אני רוצה להקריא לכם שתי שורות ממסמך שנכתב על ידי פרקליטות המדינה והוגש לבית המשפט ב-22 לפברואר השנה, חודשיים אחרי מותו.

דרור ארד-איילון: פנייתו של דויד לפרקליטות המדינה מתוארת שם, כהודעה שאם תוך 48 שעות המדינה לא תיענה, צפויה סכנה שמשמעותה פגיעה בנפש, והקיום של זה הם דברי איום.

דרור ארד-איילון: יש שם חזרה על דבריה של השופטת סירוטה.

דרור ארד-איילון: גם היום, בצד המקצועי האחראי, המדינה עדיין לא רואה את דויד כנקי ממעורבות, וזה דבר חמור מאוד.

דרור ארד-איילון: קשה לי להשלים את זה וחשוב לי לומר את הדברים.

דרור ארד-איילון: דויד שם בשנים האחרונות את מטרתו לתקן את עיוותי הדין.

דרור ארד-איילון: עיוות הדין בעיניו היתה תוצאה של דעה קדומה, תמונה של שחור ולבן וחוסר הקשבה.

דרור ארד-איילון: דויד נפל קורבן, לצערי, לשלושת העיוותים האלה.

זהבה גלאון: אני הכרתי את דויד וינר כאן בוועדת החוקה.

זהבה גלאון: ביום אחד, עם תחילת כהונתי בכנסת, עמדתי להיכנס לחדר הוועדה, כאשר ניגש אלי בחוקר ואמר לי שהוא רוצה לדבר איתי.

זהבה גלאון: תמיד הוא הופיע בחולצה לבנה.

זהבה גלאון: אני לא זוכרת אותו בחולצה בצבע אחר.

זהבה גלאון: הדמות היא לנגד עיני.

זהבה גלאון: היו לי איתו גם מחלוקות במתח הזה שמתקיים תמיד בים ההגנה על זכויות החשודים, המקום שממנו בא דויד, לבין מתן עדיפות לזכויותיהם של קורבנות העבירה, המקום שממנו אני באה.

זהבה גלאון: אני מודה, שאני נדהמתי לשמוע על הנסיבות הטרגיות הכרוכות במותו.

זהבה גלאון: אנחנו זוכרים ומכבדים, אבל יש לנו גם תפקיד כחברי ועדת החוקה של הכנסת, כגוף מפקח ומבקר.

זהבה גלאון: אני מוטרדת מהליך שנראה לי בעייתי.

זהבה גלאון: האם זה סביר שיחקרו בחקירה פנימית במשרד המשפטים דברים הקשורים לאחריותם של הממונים עליהם?

זהבה גלאון: יש כאן מהלך מאוד בעייתי שבא לידי ביטוי באופן מאוד בוטה.

זהבה גלאון: אני מצטערת שהדברים האלה שלובים ביחד, אבל זה נראה לי חלק מציון זכרו של דויד וינר בגלל הנסיבות הכל כך טרגיות של מותו.

זהבה גלאון: אלה שאלות שצריכות להישאל ולקבל תשובות.

אהרון אברמוביץ: אני רוצה להודות ליו"ר על היוזמה לקיום הישיבה הזו לזכרו של דויד וינר.

אהרון אברמוביץ: דויד היה שותף לצוות שהקים את הסנגוריה הציבורית.

אהרון אברמוביץ: אני חושב, שהצוות הזה עשה מעשה בעל חשיבות מאוד גדולה לחברה הישראלית, לעיצובה של החברה הישראלית כחברה דמוקרטית, כחברה שיוצרת בסיס לשוויון בין אנשים.

אהרון אברמוביץ: הצוות הזה הקים את הסנגוריה הציבורית יש מאין.

אהרון אברמוביץ: היום כל אחד שעוסק בתחום, תוהה איך יכול היה בלי הסנגוריה הציבורית הזו, איך תפקדה החברה הישראלית ואיך תפקדה מערכת המשפט בלי הסנגוריה הזו.

אהרון אברמוביץ: נאמר קודם כי דויד דיבר הרבה מאוד טובות על אנשים.

אהרון אברמוביץ: דויד ניחן בתכונה מאוד מיוחדת של אהבת האדם.

אהרון אברמוביץ: דויד אהב מאוד אנשים.

אהרון אברמוביץ: בכל המגעים שלי איתו, שמעתי אותו רק מדבר בשבחם של אנשים.

אהרון אברמוביץ: הוא גם זכה לכך שאנשים יאהבו אותו בחזרה.

אהרון אברמוביץ: דויד זכה לכך שכל מי שעבד איתו העניק לו אהבה בחזרה.

אהרון אברמוביץ: זה היה אדם שאהב אנשים ואנשים אהבו אותו.

אהרון אברמוביץ: בדויד היתה מן סתירה פנימית כזו.

אהרון אברמוביץ: מצד אחד הוא היה לוחם למען הצדק בלי פשרות, ומצד שני הוא היה איש פשרות.

אהרון אברמוביץ: תמיד אפשר היה להגיע עם דויד להבנה.

יהודית קרפ: כמו אלה שקדמו לי, אני רוצה לשבח את היו"ר על הישיבה המיוחדת הזו.

יהודית קרפ: אני חושבת שהיא יכולה לסמן שדרכנו בעולם המשפט היא לא רק גישה טכנית של משפט כתוכן ופרוצדורה בלבד, אלה גם גישה המתייחסת לאדם כאדם.

יהודית קרפ: בעיני, הישיבה הזו היא מאוד מכבדת את זכרו של דויד.

יהודית קרפ: קשה לי לדבר, משום שעד עכשיו לא השלמתי עם זה.

יהודית קרפ: אני הכרתי את דויד תוך כדי עבודה משותפת במשרד המשפטים בייעוץ וחקיקה, כאשר הוא ייצג את העמדות של הסנגוריה.

יהודית קרפ: כמו שנאמר כאן, הוא לא ייצג את העמדות של הסנגוריה ככאלה, אלא הוא ייצג את אמונתו וכוונתו.

יהודית קרפ: במהלך הישיבות איתו נוכחתי לדעת שהוא עזר לנו בגילוי רבדים של עומק בכל הסוגיות שאנחנו עסקנו בהן.

יהודית קרפ: המפגש האמיתי שלי עם דויד, היה בשליחותו בתיק של ברנס.

יהודית קרפ: דויד לימד אותי לקח מאוד חשוב, לקח של כוחה של אמונה בצדק, כוחה של אמונה להוליך מהלכים שהם בניגוד לתחזיות של הייתכנות, מלחמה בדעות קדומות, בהתכבדות של מערכת בסיטואציה שהיתה מאוד לא פשוטה.

יהודית קרפ: הכל נעשה מתוך אמונה שיש רק דרך אחת.

יהודית קרפ: אני זוכרת שדיברתי איתו במהלך האחרון שהוא הגיש את הבקשה לזיכויו של ברנס, ואני חשבתי שזה היה מהלך מאוד מסוכן.

יהודית קרפ: דיברנו עליו, ליבנו את הבעיות, ואני התרשמתי מהנחישות של ההבנה שלו שלא יכול להיות אחרת, שזה מה שבית המשפט יחליט כי זו האמת וזה הצדק.

יהודית קרפ: אני מאוד חששתי, אבל הוא עשה את המהלך והצליח.

יהודית קרפ: אני רוצה לומר משהו לגבי השאלה של הבחינה העצמית והלימוד של האירועים.

יהודית קרפ: אני חושבת, שהתעוררו כאן בעיות של אתיקה.

יהודית קרפ: המערכת השיפוטית, מערכת הפרקליטות ומערכת הסנגוריה, צריכה לשאוף ללמוד ולחדד את החומים האלה, כדי שאנחנו נשכיל יותר לדעת איך מערכות פועלות במשותף, ומהי האתיקה שיכולה לעזור לקיום המערכות האלה בדרך שתוביל למשפטי צדק.

מיכאל איתן: אנחנו נעבור לצפות בקטע וידאו.

יואב ספיר: זה קטע שאנחנו ערכנו מתוך סרט שמתאר את העבודה של הסנגוריה הציבורית בתיק של עמוס ברנס.

יואב ספיר: התיק של עמוס ברנס נבחר כגולת הכותרת של עבודתו של דויד.

יואב ספיר: דויד הוכיח את חפותו והביא לזיכויו של אדם שזעק לחפותו במשך 27 שנים.

יואב ספיר: לדויד היה חשוב האדם אבל גם העקרונות שעומדים מאחורי התיק הזה, הסיבות שמובילות להרשעות שווא.

יואב ספיר: חשוב לציין, כי עמוס ברנס היה רק אחד מהלקוחות של דויד, וכי דויד ייצג בנאמנות והשקיע את כל כולו גם בלקוחות האחרים שלו.

קנת מן: גם אני רוצה להודות ליו"ר על קיום הישיבה.

קנת מן: אני מרגיש אני בין חברים וזו הרגשה טובה.

קנת מן: לדויד היו הרבה מאוד חברים.

קנת מן: דויד היה אדם חם, אדם שנגע בציפור נפשו של כל אדם שבא במגע איתו.

קנת מן: אני רוצה להדגיש את השיתוף הפעולה העמוק של דויד עם הפרקליטות.

קנת מן: כאשר הקמנו את הסנגוריה, אחד המהלכים החשובים ביותר היה שהצלחנו להביא מהפרקליטות מספר אנשים, כמו דויד, ענבל, עמי ויואב.

קנת מן: לא היה מקרה כזה בתולדות המדינה, שבו סניגור בכיר נקלט במקום בכיר בפרקליטות.

קנת מן: בקהילה המשפטית אין חילופים בין הסנגוריה לפרקליטות, בוודאי לא בדרג הגבוה.

קנת מן: יכול להיות שיש מקרה בודד בדרג הקליטה הראשוני.

קנת מן: אנחנו בנינו את הסנגוריה על אנשים שבאו מדרגות בכירות בפרקליטות.

קנת מן: היכולת של דויד ליצור קשר עם הצד השני, הצד של הפרקליטות, היתה ייחודית.

קנת מן: הלקח שנובע מזה שאנחנו צריכים לחשוב עליו בהקשר של כל הפרשייה הזו, הוא המודל הראוי של שיתוף פעולה בין פרקליטו לסנגוריה.

קנת מן: בחדר הזה תמיד היה שיתוף פעולה.

קנת מן: דיברנו ביחד, החלפנו דעות, התפשרנו והגענו להחלטה חשובה.

קנת מן: הבעיה התחילה כאשר אותו אדם שבא לכאן מתחיל לייצג לקוח.

קנת מן: פתאום כאשר אני או אדם אחר מייצג לקוח מול הפרקליטות, אנחנו הופכים להיות ייצור מסוג אחר.

קנת מן: כל תזוזה של הסנגור מתחילה להיבדק ב-7 עיניים, כאשר טעויות קטנות יכולות להוביל ליצירת גישה כללית נגדו.

קנת מן: ישנה תחושה שהסנגור שמייצג לקוח הוא אדם שפועל נגד האינטרסים של מה שמייצגת הפרקליטות.

חיים שמואלביץ: כפי שנאמר, הנושא של זכויות העצורים והאסירים היה קרוב מאוד ללבו של דויד.

חיים שמואלביץ: עקב עיסוקו זו אני זכיתי לקשרי עבודה קרובים איתו במשך מספר שנים, יחד עם פרופ' קנת מן וביחד עם ענבל.

חיים שמואלביץ: 3-4 ימים לפני שהלך לעולמו פגשתי בו.

חיים שמואלביץ: הייתי בדרך לפגישה , הוא התקשר אלי ואמרתי לו שאני נמצא בקרבת מקום והוא אמר לי שהוא רוצה לפגוש אותי בבית קפה ליד הסנגוריה הציבורית כי יש לו נושא שהוא רוצה לדבר איתי עליו.

חיים שמואלביץ: דיברנו על פרוייקט של סטודנטים שבוחנים תיקים על מנת לקראות האם יש אפשרות למשפט חוזר.

חיים שמואלביץ: הוא רצה שאנחנו בשירות בתי הסוהר נאפשר את הגישה של הסטודנטים לתיקים האלה, ואכן הנושא מצא את פתרונו באותה פגישה.

חיים שמואלביץ: הוא היה בין אלה שייסדו את הקשר בין שירות בתי הסוהר לסנגוריה הציבורית.

חיים שמואלביץ: הוא עשה זאת בנועם הליכות, במסירות אין קץ לתפקיד שלו ולנושאים שהוא האמין בהם.

חיים שמואלביץ: הוא ראה בזה שליחות.

חיים שמואלביץ: היבט מעניין שניתן היה להבחין בו, הוא שככל שהעניין נגע לתפקיד שלו בסנגוריה, הוא תמיד ניסה למצוא נוסחה שתהיה מקובלת על שני הצדדים.

חיים שמואלביץ: הוא לא היה חסיד של התנצחות בכל מחיר.

חיים שמואלביץ: כאשר הוא טיפל בנושא כמייצג של אדם כלשהו, הוא היה נלחם ללא פשרות.

חיים שמואלביץ: הוא לא היה מוותר עד אשר היה משיג את מטרתו.

חיים שמואלביץ: אני מעולם לא פקפקתי ביושרו או במוסריותו.

חיים שמואלביץ: הוא חסר מאוד לי ולכל מערכת המשפט.

חיים שמואלביץ: יהי זכרו ברוך.

מיכאל איתן: אלה המילים שבהם אנחנו נסיים את הישיבה הזו, שנפתחה כישיבה יוצאת דופן וגם הסיום שלה יהיה סיום יוצא דופן, שנקווה שלא יהדהד פה בחדר הזה.

מיכאל איתן: יהי זכרו ברוך.