ועדת הפנים ואיכות הסביבה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 432, 2005-05-30 13:00

גאלב מג'אדלה: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים ואיכות הסביבה לדיון בנושא העיר לוד.

גאלב מג'אדלה: אני מקווה שכל המוזמנים הגיעו.

גאלב מג'אדלה: האם נציג מטעם הממונה על מחוז המרכז נמצא כאן?

גאלב מג'אדלה: לא.

מוחמד ברכה: זרקו הכול על ראש העירייה והלכו.

גאלב מג'אדלה: האם יש כאן נציגים ממשרד הפנים?

גאלב מג'אדלה: לא.

גאלב מג'אדלה: האם הנושאים הרגישים מפחידים את האנשים, עד כדי כך שלא רוצים להתקרב אפילו לקו האש?

גאלב מג'אדלה: אני מקבל אתכם בברכה.

גאלב מג'אדלה: אנחנו מקיימים את הדיון הזה על-פי בקשת חבר הכנסת מוחמד ברכה, שפנה אליי וביקש לכנס בדחיפות את הוועדה בנושא הריסת 7 בתים בעיר לוד.

גאלב מג'אדלה: אני מכיר חלק מהיושבים כאן.

גאלב מג'אדלה: אני רוצה לומר, כדי להסיר ספק, אני מעריך מאוד את ראש עיריית לוד, שאני מכיר כבר 14 שנים.

גאלב מג'אדלה: אם מישהו חושב שלראש עיריית לוד יש עניין בהריסת בתים בלוד, אני רוצה להעמידו על טעותו.

גאלב מג'אדלה: אין לו שום עניין בהריסת בתים.

גאלב מג'אדלה: אני מבקש מהחברים תושבי לוד, יחד עם ראש העירייה, להתמודד עם הבעיה בלי השמצות, בלי איומים.

גאלב מג'אדלה: ראשית, אנחנו נגד זה.

גאלב מג'אדלה: שנית, זה לא ראוי.

גאלב מג'אדלה: דבר שלישי, זה לא מגיע לראש העירייה.

גאלב מג'אדלה: שמעתי ממנו שלאחרונה היו דברים שלא מקובלים עלינו.

גאלב מג'אדלה: יש בעיה.

גאלב מג'אדלה: ראש העירייה גם מודע, ואמר לי בפה מלא, שאזרחי לוד הערבים מקופחים ונמצאים במצב לא ראוי.

גאלב מג'אדלה: הם אזרחים שסובלים מקיפוח מכל הבחינות, לא מקבלים את מה שמגיע להם.

גאלב מג'אדלה: הוא אמר: הם תושבים שלי ואני רוצה לדאוג להם.

גאלב מג'אדלה: גם היום תשמעו את זה ממנו.

גאלב מג'אדלה: לפני חודשיים וחצי ביקרתי בבתי החברים שאמורים להיהרס וגיליתי, גם שם יש אנשים שהאלימות אינה דרכם.

גאלב מג'אדלה: להיפך, הם אנשים שרוצים לחיות בכבוד בעירם.

גאלב מג'אדלה: הם חיים בעיר הזאת עשרות שנים – לא רוצה להגיד מאות שנים – וחובתנו לעמוד על זכותם לחיות בכבוד, לא רק ככנסת אלא ככל הרשויות.

גאלב מג'אדלה: אני מבקש שהדיון יהיה תרבותי ומסודר.

גאלב מג'אדלה: ביחד נחפש דרך להגיע להסכמות ולהבנות.

גאלב מג'אדלה: אין דרך אחרת.

גאלב מג'אדלה: אני לא מאמין שדרך בית-המשפט אפשר להגיע להסכמות.

גאלב מג'אדלה: בית-משפט פועל על-פי מה שהוא פועל, ואנחנו כאזרחים, כראש עיר, כמוסדות וכרשויות פועלים על-פי היגיון בריא, על-פי כבוד הדדי, על-פי מתן זכות לחיות, זאת דרכנו.

גאלב מג'אדלה: אני מציע שחבר הכנסת ברכה, שיזם את הדיון, יפתח וידבר בקצרה.

גאלב מג'אדלה: אנחנו רוצים לאפשר לכל הגורמים כאן לדבר, כדי לאפשר את מרב ההבנה וההסכמה.

גאלב מג'אדלה: זאת הדרך היחידה להמשיך להיות תושבים וראש עירייה ביחד בלוד, אין דרך אחרת.

מוחמד ברכה: אני מודה לאדוני יושב-ראש הוועדה.

מוחמד ברכה: כששעת הישיבה נקבעה ל-13:00 לא היה צפוי שהמליאה תפתח דיוניה בשעה 13:00.

מוחמד ברכה: לכן הזמן דוחק וחברי כנסת יצטרכו להיכנס ולצאת כי הם משתתפים גם בדיונים במליאת הכנסת.

מוחמד ברכה: היוזמה נועדה ליצור במה ומסגרת להידברות, ואין טוב מוועדת הפנים ואיכות הסביבה של הכנסת על מנת לאסוף תחת קורת-הגג שלה את כל הנוגעים בדבר, גם התושבים, גם העירייה, גם מינהל מקרקעי ישראל, גם משרד הפנים, גם המשטרה וכל מי שנוגע בעניין בצורה זו או אחרת, גם בסמכות וגם שלא בסמכות.

מוחמד ברכה: אני מסכים עם היושב-ראש שהאלימות היא לא דרכם של התושבים.

מוחמד ברכה: התושבים שאנו דנים בעניינם רוצים שתהיה להם קורת-גג, ועל הזכות הטבעית הזאת אין לערער.

מוחמד ברכה: הדברים צריכים להתנהל כמובן בצורה חוקית, אבל לדעתי כאן לא מאפשרים לאותם תושבים הזדמנות מינימלית כדי שיוכלו לפעול על בסיס חוקי.

מוחמד ברכה: מה גם שכל מדיניות הבנייה פגומה מאוד, בכלל במגזר הערבי, אבל בלוד וברמלה ובערים המעורבות בפרט, ולוד היא דוגמה בולטת מאוד בעניין הזה.

מוחמד ברכה: אני יכול לרשום לפניי את מה שאמר יושב-ראש הוועדה על כוונות ראש העירייה, שאין לו עניין להרוס בתים.

מוחמד ברכה: אני חושב שראש העירייה היה מעדיף לא להרוס בתים.

מוחמד ברכה: אני מקווה גם שהעובדה שראש הממשלה אימץ לחיקו את העיר לוד לא גורמת למישהו להשתולל ולדחוף לכיוונים של הריסת בתים.

מוחמד ברכה: הממשלה לקחה על עצמה את נושא הריסת הבתים כפרויקט, ואפילו הקימה ועדת שרים מיוחדת והקימה יחידה מיוחדת, משותפת למשרד הפנים ולמשרד לביטחון פנים, כדי לטפל בהריסות בתים.

מוחמד ברכה: אני מקווה שהדרך ללבו של ראש הממשלה לא עוברת דרך הריסת בתים של ערבים.

עזמי בשארה: אפשר לקוות.

מוחמד ברכה: אני מקווה שהדרך ללבו של ראש הממשלה לא עוברת דרך הריסת בתי ערבים.

מוחמד ברכה: הנושא לשמו אנחנו מתכנסים הוא הצווים שהוצאו להריסת 7 בתים.

מוחמד ברכה: אדוני ראש העירייה, אתה יכול לקרוא למינהל מקרקעי ישראל לא להצטנע, ואתה יכול להגיד דברים גם על משרד הפנים, אבל אני אומר שההחלטה בראש ובראשונה נמצאת בידיך, בידי העירייה.

מוחמד ברכה: פעם רצו להרוס את הבתים בשל היעדר אישורים ורשיונות.

מוחמד ברכה: זה דבר שאפשר לפתור על-ידי קנסות ולהסדיר.

מוחמד ברכה: פעם אמרו שהמטרה היא לבנות מנהרה מתחת לרכבת.

מוחמד ברכה: אין שום תכנון של מנהרה בתכנונים הרשמיים.

מוחמד ברכה: פעם אמרו שזה נועד לתחנת רכבת ותחנה מרכזית ואני לא יודע מה.

מוחמד ברכה: אין שום תכנונים רציניים בעניין הזה.

מוחמד ברכה: כל אלה אלתורים כדי לתרץ את הריסת הבתים.

מוחמד ברכה: היום מתבקש לתת הסדר, ושראש העירייה יציע את ההסדר הזה, איך לדחות את ביצוע הצווים, כדי לאפשר לאנשים להשיג רשיונות לבתים.

מוחמד ברכה: זה צריך להתבצע כמובן מתוך מחויבות של העירייה להתייחס לדברים באופן חיובי.

מוחמד ברכה: לא אסקור כאן את השתלשלות העניינים.

מוחמד ברכה: הייתי בביקור בלוד כמה פעמים, גם לפני חודש וחצי, גם לפני חודש, גם לפני שבועיים.

מוחמד ברכה: אני עוקב אחר העניינים ויודע את השתלשלותם לפרטי פרטים.

מוחמד ברכה: הייתי מציע, אדוני היושב-ראש, ששניים מהתושבים יסקרו את הדברים, אחד על ההיבט הציבורי והשני על ההיבט המקצועי.

מוחמד ברכה: אני מציע שמר אסמעיל ערפאת ועו"ד מת'קאל סמארה ייתנו סקירה על העניין הזה ואחר-כך ראש העירייה יתבטא, או כפי שתבחר.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת ברכה מציע את סדר הדיון בתור המשנה שלי?

מוחמד ברכה: אני לא מקבל תפקיד של משנה.

מוחמד ברכה: משנה – זה בסגנון של מפלגת העבודה.

גאלב מג'אדלה: להציע ליושב-ראש הוועדה למי לתת רשות דיבור, זה סגנון דיבור של משנה.

גאלב מג'אדלה: אדוני ראש העירייה, בבקשה.

בני רגב: חלק גדול מחברי הכנסת שמעו אותי כבר.

בני רגב: חלקם היו גם בביקור אצלי והתקשרו אליי בטלפון.

בני רגב: אני רוצה לומר לכם, הבעיה הזאת לא החלה היום.

בני רגב: צריך להבין, עוד לפני כניסתי לתפקיד הבתים האלה נבנו, והיו לי הרבה שיחות בעניין הזה.

בני רגב: אני רוצה לשים לרגע בצד את נושא ההריסה, להפריד ולומר את מצבה של העיר לוד, ובמיוחד המגזר הערבי.

בני רגב: אי אפשר לברוח מזה ואי אפשר להתעלם.

בני רגב: המגזר הערבי מאז קום העיר הזאת - - -

קריאה: התושבים הערבים בלוד.

בני רגב: אני מדבר על המגזר הערבי בלוד.

בני רגב: אין ספק שהמגזר הערבי בלוד מקופח.

בני רגב: מי שיבוא לשכונות הערביות בעיר לוד יתרשם מכך.

בני רגב: המצוקה במגזר הערבי גדולה.

בני רגב: לצורך העניין אני מייצג כאן כעת את המגזר הערבי, כי בשבילי כולם שווים.

בני רגב: זאת המציאות, זאת האמת.

בני רגב: ברור לכולם שזה לא יכול להמשיך בצורה הזאת.

בני רגב: ברור שהרשות המקומית לבדה לא יכולה לטפל בבעיות האלה.

בני רגב: זאת בעיה לאומית, שצריך להשקיע בה הרבה.

בני רגב: לא שאני בא היום לסנגר על ראש הממשלה, אבל לזכותו ייאמר, יחד עם מינהל מקרקעי ישראל, ואפילו עם נציגי המשטרה, עם מפקד המחוז והממונה על המחוז, כולנו יחד פעלנו להפשיר קרקעות, דווקא בבנייה הבלתי חוקית שידועה לכולם.

בני רגב: הרי הבנייה הבלתי חוקית קיימת כבר עשרות שנים, לצערי, וגם אסביר את הסיבות.

בני רגב: לצערי לא נתנו את הדעת לבעיה הזאת ולא נתנו לה פתרונות.

בני רגב: אבל לזכות ראש הממשלה ייאמר – ושוב, אני לא בא לסנגר כאן על אף אחד, המציאות ברורה לכולם – שיחד כולנו נאבקנו להפשיר כ-3,000-3,500 יחידות דיור בבנייה בלתי חוקית, להפשיר את הקרקע החקלאית בפרס שניר.

בני רגב: אני רוצה להאמין שהצלחנו.

גאלב מג'אדלה: בפרדס שניר יש 3,500 יחידות דיור הבנויות ללא היתר?

בני רגב: לא כולן, אבל רובן.

בני רגב: קודם כול, האדמה חקלאית.

בני רגב: לצערי המדינה והרשויות והוועדה המחוזית ומינהל מקרקעי ישראל לא נתנו את הדעת לפתרון, כשהיו צריכים לתת פתרונות כבר לפני זמן רב, על אף שחלק מהתושבים מהמגזר הערבי ביקשו היתרים לבנייה, ואני מוכן להעיד על כך.

בני רגב: היות ולא היתה תוכנית-אב לעיר הזאת, לצערי, ובמיוחד למגזר הערבי, אי אפשר היה לתת להם היתרים, וזה מה שקרה.

בני רגב: יש אלף סיבות לעניין הזה, מדוע זה התחיל להידרדר.

מוחמד ברכה: של מי הקרקע בפרדס שניר?

בני רגב: רובה של התושבים מהמגזר הערבי, בבעלות פרטית.

בני רגב: אני חושב שאין עוד ראש עירייה שהגיע כל-כך הרבה לישיבות ועדת הפנים ואיכות הסביבה, כאשר הוזמנתי בשל כל מיני סיבות, ותתפלאו לשמוע – הגעתי לכאן היום לדיון על הריסת בתים במגזר הערבי, אבל הגעתי לכאן לא פעם ולא פעמיים, כאשר יושב-ראש הוועדה היה חבר הכנסת יורי שטרן, שמייצג את מגזר העולים מברית-המועצות לשעבר, את האקדמאים וכל אלה, שמדי יום תוקפים אותי, שולחים מכתבים ש"בני רגב טוב לערבים ונותן הפקרות למגזר הערבי".

בני רגב: הגעתי לכאן ושאלתי את עצמי: ריבונו של עולם, אלה טוענים שאני לא הורס, ואלה אומרים שראש העירייה הורס.

בני רגב: אז בואו נחליט מה אני.

מוחמד ברכה: אז אל תהרוס.

בני רגב: אחרי הכול, אני בטוח שכחבר כנסת לא תתן ידך לבנייה בלתי חוקית ולאי-אכיפת החוק.

בני רגב: האמינו לי שאני כואב את הכאב, אבל אנחנו חיים במדינת חוק וצריך לשמור גם על זה, אי אפשר שתהיה הפקרות, והבתים נבנו שלא כחוק.

בני רגב: אני רוצה לגעת בנקודה הספציפית, באותם הבתים שאנחנו מדברים עליהם היום.

בני רגב: אני רוצה לומר למען ההגינות והכנות, ישבו כאן יועצים משפטיים, שהתחלפו כבר, וביקשו ממני לעצור את זה, הציעו שנשב ונידבר.

בני רגב: הסכמתי, הבאתי אותם ללשכה ודיברנו אכן בנועם ובהבנה.

בני רגב: הסברתי להם שקשה לי מאוד לחתום על הריסת בתים, אבל אי אפשר אחרת.

בני רגב: גם לי יש ביקורת בעניין הזה, לכן אמרתי: בואו נמזער את ההריסות, בואו נעשה פחות הריסות ככל האפשר כדי לא לפגוע בכל האוכלוסייה.

בני רגב: הבטיחו לי: אדוני ראש העירייה, תן לנו אורכה ונלך לקראת פתרון.

בני רגב: פשוט מאוד משכו את זה עד שעבר זמנו של הצו המינהלי ואז זה הגיע לבית-המשפט ובמשך שנתיים בערך הם עורכים מאבק משפטי.

בני רגב: אמרתי בתוך תוכי: הלוואי ובית-המשפט יחליט אחרת.

ואסל טאהא: בסיטואציה הזאת, בסטטוס הקיים של הקרקע בית-המשפט לא יחליט אחרת.

בני רגב: שיהיה ברור לכולם כאן, האצבע המאשימה של התושבים תופנה בסופו של דבר כלפי מר בני רגב.

בני רגב: כולם מתנערים.

בני רגב: אני קורא כאן לצערי מכתבים של השר אולמרט, שהוא ידידי.

בני רגב: אני מתבייש במכתבים האלה, שאנשים מסירים מעצמם אחריות בעניין הזה.

בני רגב: אומרים: יחליט ראש העירייה לבד.

קריאה: אז תחליט.

בני רגב: יושב כאן מר אהוד גבריאלי, שמדי יום תוקף אותי במכתבים.

בני רגב: הגעתי אף למעין בית-דין משמעתי בפני ראש הממשלה ואמרו לי: אדוני, אתה לא מתאים, לא תכהן כיושב-ראש ועדת בניין ערים.

בני רגב: אתם לא יודעים אילו איומים קיבלתי מכל הכיוונים.

בני רגב: והיום פתאום מתנערים ואומרים שהאחריות היא רק על ראש העירייה.

בני רגב: אני אומר לכם באחריות, לפני כל היושבים כאן, אני לא פוחד, לא נבחרתי כדי לפחד.

בני רגב: אני יודע שאני מאוּים.

בני רגב: מחצית מהכהונה שלי אני מאוּים.

בני רגב: החלטתי: אם אני לא מתאים, אם אני מפחד – אפרוש.

בני רגב: אבל לא אתן את הצ'אנס הזה לאף אחד, בוודאי לא לתקשורת העוינת הזאת.

בני רגב: נבחרתי בצורה דמוקרטית, רוב מוחלט של הציבור נתן בי אמון.

בני רגב: מצד אחד, אני רוצה לשמור על החוק, ומצד שני, אני פועל מתוך דאגה למגזר הערבי.

בני רגב: לא פעם אני חוזר ואומר, ליהודים ולערבים כאחד, נגזר עלינו לחיות ביחד, ואני מודע לכך.

בני רגב: אף אחד לא יחשוד בי שאני גזען.

בני רגב: כל הכותרות בבחירות לראשות העירייה במשך כל השנים היו "בני רגב טוב לערבים", ואני לא נכנס לזה.

בני רגב: אני גאה שאני יכול לדאוג לאוכלוסייה.

בני רגב: הדאגה למגזר הערבי היא יותר דאגה למגזר היהודי.

בני רגב: אם לא נטפל באוכלוסייה הערבית המקופחת, כולנו נסבול.

בני רגב: אני נלחם ונאבק לטפל בכל האוכלוסייה, ולצערי אני בין הבודדים שזועקים לשמים.

בני רגב: הגענו לרגע האמת.

גאלב מג'אדלה: אדוני ראש העירייה, מה אתה מציע?

גאלב מג'אדלה: בשבילי היום אתה הכוכב המרכזי.

בני רגב: אני האיש המכוער והרע.

בני רגב: אני עומד על כך שאי אפשר לעבור על החוק.

בני רגב: נבנתה כאן בנייה בלתי חוקית, ויש החלטה של בית-המשפט.

בני רגב: אבל אני אומר בצורה חד-משמעית, לפני שהולכים להרוס צריך לחשוב אילו פתרונות יינתנו לאלה שנזרקו לרחובות, צריך לחשוב על כך, כי בסופו של דבר מי שיסבול זה אני כראש עירייה והמסכנים שייזרקו לרחובות.

מוחמד ברכה: אני אמנם לא מסכים, אבל האם דיברתם איתם על פתרון חלופי?

מוחמד ברכה: מה הצעת להם?

בני רגב: דיברתי עשרות פעמים עם השליחים, עם נציגי המועצה, עם עורכי-דין.

בני רגב: הרי אני לא נהנה לשבת בבית ולראות שהורסים בתים.

בני רגב: הרי בסופו של דבר הם יסתכלו לי בעיניים ואני אסתכל בעיניהם.

בני רגב: כל השרים וחברי הכנסת שפועלים בנושא באים ומנסים, אבל הם לא חיים בלוד.

בני רגב: אני נמצא בעיר הזאת, אני צריך לחיות בעיר הזאת, על כל בעיותיה.

בני רגב: לכן אני מציע לך, אדוני היושב-ראש, למרות שכבר נעשו ניסיונות, תמנה ועדה עם חברים מכל הסקטורים, כולל אותו שר שכתב לי מכתב, על-פיו למינהל מקרקעי ישראל אין שום עניין, אלא זה רק באחריות ראש העיר, על-פי מה שהוא יחליט.

גאלב מג'אדלה: אתה רוצה בוודאי שהוא יעמוד בראש הצוות.

בני רגב: אתם רוצים להיות הנחמדים.

עזמי בשארה: עוד לא שמעת אותנו.

עזמי בשארה: אל תגיד לי מה אמרתי.

עזמי בשארה: עוד לא פציתי פה.

עזמי בשארה: מי זה "אתם"?

עזמי בשארה: אתם הערבים?

עזמי בשארה: עוד לא דיברתי.

בני רגב: כשאני אומר "אתם" – זה כולם.

עזמי בשארה: מה אתה רוצה ממני?

עזמי בשארה: עד לא דיברתי בכלל.

בני רגב: השר אולמרט הוא ערבי?

בני רגב: הוא הרי יהודי.

בני רגב: אז למה אתה מתגונן?

עזמי בשארה: אני מציע שתחכה עד שאני אדבר.

בני רגב: אני בלחץ.

בני רגב: כולם תוקפים אותי כאן.

עזמי בשארה: מישהו תקף אותו עד עכשיו?

גאלב מג'אדלה: קודם כול, לא תוקפים אותך.

עזמי בשארה: אתה מתגונן ומתגונן.

עזמי בשארה: אף אחד עדיין לא תקף אותך.

עזמי בשארה: עוד נתקוף אותך.

בני רגב: אני לא פוחד מכלום, אני מודיע לך, אני לא פוחד מאף אחד.

עזמי בשארה: לא תקפנו אותך.

עזמי בשארה: אף אחד לא אמר מילה.

עזמי בשארה: מה אתה רוצה?

אהוד יתום: לא כולם יתקפו אותך, מר בני רגב, רק בודדים.

גאלב מג'אדלה: אדוני ראש העירייה, תתפלא לשמוע, בפורום הזה יש לך פופולריות לא מועטה.

גאלב מג'אדלה: חכה, תירגע קודם כול.

גאלב מג'אדלה: אנחנו מבינים את המצב.

גאלב מג'אדלה: לא היינו רוצים להיות במקומך בימים אלה.

מוחמד ברכה: וגם לא במקום בעלי הבתים.

גאלב מג'אדלה: חברי הכנסת כיבדו אותך, ויתרו על זכות הדיבור שלהם כי רצו לשמוע אותך.

גאלב מג'אדלה: סימן שהן תולים תקוות במה שתאמר ומחשיבים את מה שאתה אומר.

גאלב מג'אדלה: לא רק שלא הפריעו לך, אלא ויתרו על זכות הדיבור בשבילך.

גאלב מג'אדלה: כאן שאין צורך במתיחות כזאת.

גאלב מג'אדלה: האם סיימת את דבריך?

מוחמד ברכה: מה זאת אומרת "סיימת דבריך"?

מוחמד ברכה: איך סיימת את הדברים שלך?

בני רגב: אתה קובע אם סיימתי?

מוחמד ברכה: אתה תוקף את כולם, את השר, התושבים וכולי.

מוחמד ברכה: אילו תשובות לגופו של עניין יש לך לתת לשולחן הזה?

בני רגב: לא תשמע ממני את מה שאתה רוצה לשמוע.

בני רגב: לא אהיה הנחמד.

בני רגב: אני המכוער כאן.

מוחמד ברכה: אני לא מבקש שתהיה נחמד.

מוחמד ברכה: אבל אתה חייב למלא תפקידך כראש העירייה.

מוחמד ברכה: מה, אנחנו נמצאים כאן בתחרות מלכת היופי – נחמד או לא נחמד?

אהוד יתום: הוא לא בא לכאן כנאשם.

אהוד יתום: אי אפשר לצעוק עליו.

עזמי בשארה: אף אחד לא האשים אותו.

מוחמד ברכה: הוא ממלא תפקיד מסוים.

אהוד יתום: הוא רוצה לפעול על-פי החוק.

אהוד יתום: למה אתם צועקים עליו?

ואסל טאהא: הוא צעק על כולם.

אהוד יתום: לא, הוא דיבר ברגש ובהתלהבות.

אהוד יתום: הוא היה מוותר על כל הסצנריו הזה.

גאלב מג'אדלה: אתם רוצים שאני אפזר את הישיבה?

מוחמד ברכה: תעשה מה שאתה רוצה.

מוחמד ברכה: אני מפנה שאלה לראש העירייה אחרי הדברים שלו.

מוחמד ברכה: אני רוצה לשמוע תשובות לנושא העומד על סדר היום.

גאלב מג'אדלה: הוא נתן תשובות.

מוחמד ברכה: לא מספקות.

גאלב מג'אדלה: זה דבר אחר.

גאלב מג'אדלה: הכול יחסי כמובן.

גאלב מג'אדלה: הוא נתן תשובה על-פי מה שהוא חושב.

מוחמד ברכה: חבר כנסת יכול לשאול איש ציבור שבא לוועדה ולצפות לקבל תשובות.

בני רגב: תשאל ואני אענה לך, ברשות היושב-ראש.

מוחמד ברכה: חבר כנסת יכול לשאול שאלות, זאת חובתו וזכותו.

גאלב מג'אדלה: חבר כנסת יכול לשאול שאלות, אבל קודם כול צריך לקבל רשות דיבור.

גאלב מג'אדלה: לא אתן עכשיו לשאול שאלות.

מוחמד ברכה: יש מנגנון, גם במליאה וגם בוועדה, של קריאות ביניים.

מוחמד ברכה: זה נהוג, ואנחנו לא ממציאים את הגלגל.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת ברכה, יזמת את הדיון הזה.

גאלב מג'אדלה: אתה רוצה שהדיון יסוכם כמו שצריך?

גאלב מג'אדלה: אתה רוצה שיתנהל כמו שצריך?

מוחמד ברכה: כן, כמובן.

גאלב מג'אדלה: אנא התאזר בסבלנות.

מוחמד ברכה: תפסיק את ההטפות האלה על כל מילה שאומרים.

מוחמד ברכה: אתה יכול להטיף לאורחים, לא לחברי כנסת.

אהוד יתום: חבר הכנסת ברכה, כאשר היית סגן יושב-ראש הכנסת לא נתת להתפרץ באמצע הדיון.

מוחמד ברכה: אבל אפשרתי קריאות ביניים.

ואסל טאהא: אני רוצה לדבר בקצרה, כדי לאפשר גם לנציגי התושבים לדבר.

ואסל טאהא: אחרי שהוצאו צווי ההריסה והתקשרו אלינו התושבים, נפגשתי עם מר בני רגב.

ואסל טאהא: אמרתי לו שבשל הסטטוס של הקרקע בית-המשפט בוודאי לא יחליט אחרת.

ואסל טאהא: אין הזדמנות שווה בעיר שלו.

ואסל טאהא: כאשר תהיה הזדמנות שווה בין יהודים וערבים יפעילו את החוק, על כולם.

ואסל טאהא: אבל לא יתכן שליהודי יש אפשרות לגור, לבנות, ולערבים – על הקרקע שלהם, בבעלותם – לא מפשירים את הקרקע לבנייה, לא מגישים תוכניות מפורטות על מנת להקל עליהם, לא מרחיבים את שטחי הבנייה, ובסופו של דבר אם בונים המדינה הורסת.

ואסל טאהא: אני מכיר את ראש העירייה מפגישות רבות.

ואסל טאהא: שמענו ממנו הצהרות טובות מאוד כלפי האוכלוסייה הערבית בלוד, ובצדק.

ואסל טאהא: הפשרת הקרקע של פרדס שניר היא צעד מבורך, שפתר הרבה בעיות, ויפתור הרבה בעיות.

ואסל טאהא: למה לא עושים אותו דבר לגבי השכונה הזאת של תעאיוש?

ואסל טאהא: בפרט, אדוני ראש העירייה, שבדקנו ומצאנו שאין תכנון לאותו שטח, לא מחלף, לא גשר, לא מנהרה, אין שום דבר בתוכניות העירייה.

ואסל טאהא: אין תכנון של מחלף, אין תכנון של גשר, אין תכנון של מסילת ברזל, אין תכנון של פיתוח.

ואסל טאהא: למה לא מדברים על פיתוח השטח הזה עבור התושבים?

ואסל טאהא: למה לא מכניסים את השטח הזה לפיתוח?

ואסל טאהא: למה לא מכניסים אותו אל תוך השטח שמאפשר להם לבנות דירות למגורים?

ואסל טאהא: למה משאירים אותו, כל-כך צמוד לעיר, כשטח חקלאי?

ואסל טאהא: למה?

ואסל טאהא: איזו מדיניות זאת?

ואסל טאהא: לכן אני מבקש, אל תתעצבן על המכתב של השר אולמרט.

ואסל טאהא: הרי אמרת לי: "המינהל עומד מאחורי צווי ההריסה, הם לוחצים עליי להרוס".

בני רגב: בהחלט, ויש סיבות אובייקטיביות לכך.

ואסל טאהא: כתבתי לשר אולמרט, האחראי הראשון על מינהל מקרקעי ישראל, וזאת תשובתו: "חשוב לציין כי מינהל מקרקעי ישראל אינו יוזם את הפינוי אלא מסייע לעיריית לוד".

ואסל טאהא: אז או שאתה נתת לי אינפורמציה לא נכונה בכוונת זדון, או שהוא משקר.

ואסל טאהא: אחד מכם משקר.

ואסל טאהא: אני לא יודע מי משקר.

בני רגב: חבר הכנסת טאהא טועה ומטעה.

בני רגב: אני מבקש שתשמעו את מהנדס העיר.

ואסל טאהא: ציטטתי מה שאמרת לי.

ואסל טאהא: אני פניתי לשר אולמרט והוא ענה לי, הוא חתום על המכתב.

ואסל טאהא: לכן הטענה שמינהל מקרקעי ישראל עומד מאחורי ההריסה לא נכונה.

ואסל טאהא: יש לך אפשרות עכשיו כראש העירייה להתנהג בחוכמה רבה כדי להציל את הבתים ולהפשיר את הקרקע.

עזמי בשארה: אני חושב שהדיון לא אישי, ואסור שיעלה על פסים אישיים.

עזמי בשארה: אני לא מכיר את ראש העירייה ולא יודע אפילו אם הוא איש ימין או איש שמאל.

עזמי בשארה: זה לא הנושא העומד על הפרק, זה לא מעניין אותי בכלל.

עזמי בשארה: הוא ראש העירייה של כולם וצריך להיות ראש העירייה של כולם.

עזמי בשארה: אבל זה לא הנושא העומד לדיון.

עזמי בשארה: גם לא הבנתי מכל הדברים שלו, הוא מדבר כאילו אנשים התקיפו אותו.

עזמי בשארה: אולי אחרים התקיפו, אני לא התקפתי אותו.

עזמי בשארה: אני אפילו ויתרתי על זכות הדיבור בשבילו, כדי שאשמע אותו לפני שאדבר.

עזמי בשארה: יתכן שיש רקע שאני לא מכיר, יתכן שאפילו מוצדק.

עזמי בשארה: אבל אנחנו צריכים להתקדם בנושא עצמו, ולא במערכת היחסים של ראש העירייה, לא עם הרוסים ולא עם חבר הכנסת יורי שטרן ולא עם אף אחד אחר.

עזמי בשארה: אנחנו צריכים להתקדם בפתרון הבעיה.

עזמי בשארה: אדוני ראש העירייה ואדוני היושב-ראש, אנחנו לא מדברים כאן על סוגייה חוקית בלבד.

עזמי בשארה: כולם יודעים מה קורה במה שקרוי הבנייה הבלתי חוקית.

עזמי בשארה: אנחנו הרי יודעים שהחוק עצמו לא ניטרלי בנושא הערבים.

עזמי בשארה: אנחנו יודעים גם שהמחוקקים – יש רוב בכנסת שחש דאגה דמוגרפית.

עזמי בשארה: הרי מי מחוקק את החוק?

עזמי בשארה: בני אדם.

עזמי בשארה: מה דאגות בני האדם?

עזמי בשארה: יש להם דאגה דמוגרפית בלוד, כי יש הרבה ערבים בלוד.

עזמי בשארה: אז הם יעשו חוקים שיעזרו לערבים לבנות?

עזמי בשארה: אנחנו מכירים את המצב.

עזמי בשארה: הרי זה כבר לא נעשה רק בסודי סודות, מדברים בצורה הכי מוצהרת, בפרהסיה, ואומרים בצורה מפורשת: יש בעיה דמוגרפית, צריך לפתור אותה, לא יישארו עוד יהודים בלוד.

עזמי בשארה: אנחנו מכירים את העניין.

עזמי בשארה: אנחנו לא מדברים בוואקום.

עזמי בשארה: מדברים כאן על בעיה חברתית-פוליטית ממדרגה ראשונה, ולא רק על בעיה חוקית.

עזמי בשארה: המדיניות בערים המעורבות, שפעם לא היו מעורבות כל-כך אגב, יש היסטוריה לערים הללו.

עזמי בשארה: אז "שמנו פס" על ההיסטוריה, עכשיו בואו נתקדם ונדבר איך תהיה מערכת היחסים.

גאלב מג'אדלה: נכון ש"שמנו פס" על ההיסטוריה, אבל לא שוכחים את ההיסטוריה.

עזמי בשארה: יש אכן זיכרון.

עזמי בשארה: לא מדובר כאן על מהגרים שבאו מתורכיה להתיישב בברלין, שעכשיו עושים להם טובה או לא עושים להם טובה.

עזמי בשארה: העניין הוא שהיה פעם אופי ערבי לעיר הזאת, ועכשיו הם נאבקים על חלקת בנייה.

עזמי בשארה: גם בתרשיחא ובלוד, גם בעכו וביפו אנחנו נאבקים על חלקת בנייה.

עזמי בשארה: שימו את הדברים בקונטקסט ההיסטורי, כפי שאני שמתי דברים בקונטקסט ההיסטורי של דמוגרפיה, כי אני רואה שאנשים מדברים על דמוגרפיה בצורה מפורשת כאן בכנסת.

עזמי בשארה: אי אפשר להתייחס אל הבעיה רק כבעיה חוקית.

עזמי בשארה: עירייה של עיר מעורבות צריכה להבין שיש לה אחריות גדולה.

עזמי בשארה: מה לעשות, זאת אחריות גדולה.

עזמי בשארה: צריך לשים את הדברים בקונטקסט הפוליטי-סוציולוגי-חברתי, כל הדברים גם יחד.

עזמי בשארה: לא להגיד רק שזה החוק.

עזמי בשארה: הרי מי חוקק את החוק ובשביל מה עשו את החוק?

עזמי בשארה: הרי אם החוק יצר כל-כך הרבה אלפים או עשרות אלפי בתים שנבנו בבנייה בלתי חוקית – מה הוא החוק הזה שיוצר כל הזמן עבריינים במקום למנוע עבריינוּת?

עזמי בשארה: מה החוק הזה?

עזמי בשארה: החוק נעשה למען מטרה אידיאולוגית מסוימת, ואתה ראש עירייה של כולם, לא של אידיאולוגיה מסוימת, של כולם, ערבים ויהודים כאחד.

עזמי בשארה: אנחנו רוצים לפתור את הבעיה.

עזמי בשארה: אנחנו כמובן לא מעוניינים בהריסה.

עזמי בשארה: אנשים לא בנו כאן ארמונות או מוסדות או אגודות.

עזמי בשארה: הם בנו קורת-גג.

עזמי בשארה: לא בנו מחסן תעשייה באדמה חקלאית, לא בנו מוסך.

עזמי בשארה: בנו קורת-גג, כדי לגור.

עזמי בשארה: אנשים לא עושים את זה כקונספירציה.

עזמי בשארה: אנשים לא מחפשים קורת-גג כקונספירציה פוליטית.

עזמי בשארה: אנשים מחפשים קורת-גג כדי לגור תחת קורת-גג.

עזמי בשארה: כאשר מגלים שאין כאן שום התנגשות עם מה שנקרא טובת הכלל, מה גם שאנחנו מוּצָאִים מהטוב הכללי ומהציבור ומטובת הכלל, אבל גם אין כאן התנגשות בדבר הזה, אז נותר דבר אחד, לנסות ככל האפשר לחיות עם הדבר הזה ולקבל אותו, כמו שקיבלתם את שכונת פרדס שניר.

עזמי בשארה: היו מקרים שבנו על שטח ציבורי, ואני ישבתי בוועדה הזאת ואמרתי: לא, לזה לא נסכים.

עזמי בשארה: אם מישהו בנה על שטח המיועד לבית-ספר או לגן ילדים מתוכנן, בוודאי לא נגן על כל בנייה בלתי חוקית.

עזמי בשארה: אבל בנייה בלתי חוקית על רכושו הפרטי של אדם, כאשר אין דבר מתוכנן אחר על השטח, כאשר אין פתרון כללי לבעיה, כשאף אחד לא דואג לבנות בנייה ציבורית בעיר – אני חייב להיות בעד.

עזמי בשארה: אנחנו נעמוד ונגן על הבתים האלה.

עזמי בשארה: אדוני ראש העירייה, נפנפת כאן במכתב, כאילו כולם זורקים את הכול עליך.

בני רגב: זה לא מדאיג אותי, האמן לי שלא.

עזמי בשארה: במקומך הייתי רואה את זה כפריבילגיה, ואומר: זרקתם את זה עליי?

עזמי בשארה: אעשה מזה משהו טוב.

עזמי בשארה: הרי כולם נתנו את הסמכות לראש העירייה, אז שראש העירייה יחליט החלטה טובה.

עזמי בשארה: הרי אף אחד אחר-כך לא יוכל לבוא אליך בטענות כאילו אין לך זכות.

עזמי בשארה: כולם אומרים שזה בסמכות ראש העירייה.

עזמי בשארה: מינהל מקרקעי ישראל אומר שזה בסמכות ראש העירייה, וכך אומרים גם אחרים.

עזמי בשארה: אז תקבל החלטה טובה.

עזמי בשארה: במקום לברוח מזה, תקבל החלטות.

עזמי בשארה: אנחנו נעזור לך לקבל החלטות טובות.

עזמי בשארה: הצעת להקים פורום דיון.

עזמי בשארה: מבין כל הדברים שמר רגב אמר, הוא הרי הציע הצעה.

גאלב מג'אדלה: לכן אמרתי לחבר הכנסת ברכה שראש העירייה אכן הציע משהו.

עזמי בשארה: אז בואו נתקדם בהצעה הספציפית הזאת.

מוחמד ברכה: פורום של דינמיקה קבוצתית זה יפה ונחמד.

אהוד יתום: תודה רבה אדוני היושב-ראש.

אהוד יתום: אני מקווה לדבר בקצרה.

אהוד יתום: קודם כול, אני מכיר את מר בני רגב.

אהוד יתום: עזרתי לו במערכת הבחירות, אני מודה ולא מתבייש בכך.

אהוד יתום: במערכת הבחירות מר בני רגב ספג כעסים הרבה יותר מיהודים מאשר מערבים.

אהוד יתום: הדבר היחיד שהיהודים שרצו את רעתו אמרו לו: אתה טוב לערבים.

אהוד יתום: בפירוש, זאת עובדה.

אהוד יתום: ביקרתי פעמים רבות בלוד אחרי פטירתו של מר מקסים לוי ז"ל ואני מעיד על כך באופן אישי.

אהוד יתום: וגם אני הותקפתי כתוצאה מכך, אבל ידעתי, גם כמנכ"ל עירייה לשעבר, שהנושא המוניציפלי לא שייך בכלל לנושא האידיאולוגיה הכללית.

אהוד יתום: ראש עירייה באוכלוסייה מעורבת צריך להיות ראש עירייה של כלל האוכלוסייה בצורה הטובה ביותר, גם ליהודים וגם לערבים, גם לבדואים וגם לדרוזים ולכל מי שתרצו, וגם לעולים חדשים.

אהוד יתום: האם מישהו יכול לטעון שראש העירייה הזה עושה הפליה מתקנת למגזר היהודי לעומת המגזר הערבי?

אהוד יתום: האם כאשר הוא צריך לבצע פעולות הריסה בצו בית-משפט לבתים של יהודים הוא לא עושה את זה באותה דרך בה הוא רוצה לעשות את זה לגבי אוכלוסייה אחרת?

אהוד יתום: הרי זאת השאלה.

אהוד יתום: אם התשובה היא הפליה לטובת היהודים או הפליה לרעת הערבים, אני חושב שזה בהחלט לא בסדר וצריך לבדוק את זה.

אהוד יתום: הרי הוא פועל על-פי חוק ולכן לא נכון לומר שהוא, בגלל שהוא האיש הרע או האיש הטוב, צריך אחר-כך לשלם את המחיר.

מוחמד ברכה: יש פתרונות דיור ליהודים אבל אין פתרונות דיור לערבים.

אהוד יתום: אני מעורה במה שקורה ברמלה ובמה שקורה בלוד.

אהוד יתום: אני פחות מעורה במה שקורה בחיפה וביפו.

אהוד יתום: האמינו לי, אם תדברו עם האוכלוסייה הערבית ברמלה ובלוד – לא אלה שנפגעו, 7 המשפחות שצריכות להיאבק על ביתן שבנו באופן בלתי חוקי – תשמעו את האמת מהתושבים.

אהוד יתום: גם ברמלה וגם בלוד.

אהוד יתום: אני חושב שנוצרה התקדמות בלתי רגילה מהבחינה הזאת.

אהוד יתום: השאלה היא האם ראש העירייה טוב יותר ליהודים או רע יותר לערבים בנושא הבנייה הבלתי חוקית.

אהוד יתום: בדרך כלל הרבה יותר קל לראש העירייה לקבל החלטה שקשורה להריסת בתי יהודים מאשר הריסת בתי ערבים, בגלל שהוא ראש עיר יהודי.

אהוד יתום: אם היה ראש עירייה ערבי זה היה הפוך.

אהוד יתום: אני לא מתרגש בכלל מהאפשרות שיום אחד יהיה ראש עירייה ערבי בלוד או ראש עירייה ערבי ברמלה, זה דינה של אוכלוסייה מעורבת לחיים עד אין קץ ביחד במדינה שלנו.

אהוד יתום: אני חושב שהוועדה הזאת לא יכולה לתמוך בשום אופן בהחלטה שהקונוטציה שלה היא תמיכה בהליך בלתי חוקי.

אהוד יתום: אני בעד שתתכנס ועדה, אני בעד לדון עוד פעם, אני בעד לבחון האם ניתן לעשות דבר מה.

אהוד יתום: אבל אם יש צו בית-משפט, אי אפשר לגרור את ראש העירייה הזה.

מוחמד ברכה: אני רוצה לתקן אותך.

מוחמד ברכה: אין צו של בית-משפט.

מוחמד ברכה: בית-המשפט קבע שהעירייה רשאית, יש לה סמכות.

מוחמד ברכה: יש לה סמכות להחליט אם כן או לא.

אהוד יתום: אני מקבל את דבריך.

אהוד יתום: השאלה אם ראש עירייה יכול ליצור הפליה בין אוכלוסיות, והשאלה אם ראש עירייה אכן עושה הפליה בין אוכלוסיות, והשאלה האם ראש עירייה שנותן דין בפני עצמו ובפני הקדוש ברוך הוא בפני אללה יכול לקבל החלטה הנוגדת את החוק בישראל.

אהוד יתום: זאת השאלה, ועל כך צריך לשפוט אותו.

אהוד יתום: היום נמצאות 7 משפחות בבעיה.

אהוד יתום: אבל ראו, אם המשפחות האלה תקבלנה פתרון כזה או אחר, צריך לדאוג לכך שזה לא יהיה איזה סחף לעידוד לבנייה בלתי חוקית נוספת.

אהוד יתום: הרי זה מה שיקרה, אנחנו מכירים את המחלה הזאת.

אהוד יתום: על כן אני תומך במר בני רגב ובאופן שהוא מקיים את תפקידו.

אהוד יתום: תלך על-פי החוק במדינת ישראל ועל-פי אמות המידה שלך, אם אתה משוכנע לחלוטין שאתה פועל ללא איפה ואיפה ולא פוגע באוכלוסייה כזאת או אחרת.

אהוד יתום: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה לחבר הכנסת יתום.

גאלב מג'אדלה: רשות הדיבור ליועץ שר הפנים, מר עלי זידאן.

עלי זידאן: צהרים טובים לכולם.

עלי זידאן: היה לי הכבוד לבקר בלוד ואכן שמעתי את האמת מהתושבים לפני ששמעתי את האמת מהמציאות.

עלי זידאן: המציאות בלוד במשך שנים רבות זועקת עד השמים, אין מילה אחרת.

עלי זידאן: חברים, המציאות בלוד קשה מאוד, בלתי נסבלת.

עלי זידאן: התשתיות – על הפנים, שכונות שאין להן כבישים, אין ביוב, אין חשמל.

עלי זידאן: המצב מאוד-מאוד קשה.

עלי זידאן: המשימה של ראש העירייה קשה מאוד.

עלי זידאן: בנושא הריסת הבתים, בלוד הוצאו 400 צווי הריסה לבתים רבים, ובמגזר הערבי לאלפים.

עלי זידאן: אם יבצעו את ההריסות האלה לדעתי יהיה תוהו ובוהו, תהיה פגיעה קשה בביטחון המדינה.

עלי זידאן: לדעתי זה אינטרס ביטחוני של מדינת ישראל, וזה חשוב מאוד לכולנו, לדאוג לתת יותר למגזר הערבי, לתקן את ההפליה ששררה במשך שנים רבות, ולא לבצע הריסות לשכונה שלמה – 7 בתים, זה לא בית אחד ולא שניים.

עלי זידאן: הייתי שם ואני מאמין, אם אתה רוצה יש חלופות תכנוניות, אפשר לחפש אותן ולמצוא פתרון לבעיה.

עלי זידאן: להרוס זה לא חוכמה, זה קל מאוד, אבל לדעתי התוצאה תהיה חמורה מאוד-מאוד.

עלי זידאן: אני מבקש בכל לשון של בקשה, בשם השר, וגם בשם הערכים של המדינה שלנו, שרוצים לחיות בה בשלום, בשלווה ובדו-קיום, תעשה את המאמצים, ואתה יכול.

עלי זידאן: אנחנו במשרד ניתן לך את כל הכלים לבצע את זה.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה ליועץ שר הפנים.

גאלב מג'אדלה: אדוני ראש העירייה, הנה קיבלת תמיכה משר נוסף, יש לך כבר תמיכה משני שרים.

נורי אלעוקבי: אני מעריך מאוד את המאמצים שעושה ראש עיריית לוד.

נורי אלעוקבי: ראש עיריית לוד לא המציא את הבעיה.

נורי אלעוקבי: הבעיה קיימת משום שיש מדיניות כללית במדינת ישראל לקפח את האוכלוסיה הערבית.

נורי אלעוקבי: יש עשרות אלפי בתים בסקטור הערבי שעומדים נגדם צווי הריסה.

נורי אלעוקבי: יש מאות בתים בעיר לוד שעומדים נגדם צווי הריסה.

נורי אלעוקבי: לכן אני פונה אל אדוני ראש העירייה, המפתח בידך.

נורי אלעוקבי: אל תהרוס את בתי 7 המשפחות האלה, שיש בהן קרוב ל-50 נפשות, שאין להם מגורים אחרים.

נורי אלעוקבי: הם תושבי העיר שלך, ותושבי העיר של ראשי העירייה שקדמו לך.

נורי אלעוקבי: הם בנו ביתם על אדמתם, או הם יורשים של האדמה הזאת, ואין שום תוכנית לעיר, זה ברור לחלוטין, אין שום תוכנית למקום הזה – לא גשר, לא מחלף ולא כלום, עד עצם היום הזה.

נורי אלעוקבי: אם הצעתך, אדוני ראש העירייה, מקובלת על הוועדה הנכבדה אז אנא תצהיר כאן שלא הורסים כל עוד הוועדה הזאת לא בדקה ומצאה האם חייבים להרוס או לא חייבים להרוס.

נורי אלעוקבי: אני מקווה שיוחלט לא להרוס.

ואסל טאהא: כל עוד לא הגענו לפתרון.

נורי אלעוקבי: בעתיד אנחנו רוצים שראש עיריית לוד ידאג לכל אזרחי עירו.

נורי אלעוקבי: אני יודע שבפרדס שניר יש מאות בתים שהוצאו נגד כולם צווי הריסה.

נורי אלעוקבי: בפרדס שניר יש בית יחיד בלבד שנבנה לפני קום המדינה ויש לו רשיון, ליתר הבתים אין רשיון עד עצם היום הזה.

נורי אלעוקבי: אז מדוע להרוס דווקא את בתיהן של 7 המשפחות האלה?

נורי אלעוקבי: להבא אפשר שתהיה ועדה שתעזור לך לבדוק כל מקרה לגופו.

נורי אלעוקבי: נניח שיש לי משפחה ואין לי קורת-גג, אנחנו נפנה לעירייה ונגיד: או שתפתור לנו את הבעיה או שנצטרך לעבור על החוק.

נורי אלעוקבי: אנחנו מוכרחים לעבור על החוק, עושים אותנו עבריינים, ואתה יודע את זה היטב.

נורי אלעוקבי: תנו לנו להתקיים ולחיות בשכנות טובה.

נורי אלעוקבי: אני מסכים אפילו עם מה שאמר כבוד חבר הכנסת יתום, שהוא לא בדיוק בשביל שלנו.

אהוד יתום: למה לא?

אהוד יתום: אני בשביל ישראל ...

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: רשות הדיבור למר גבריאלי נציג מינהל מקרקעי ישראל.

אהוד גבריאלי: צריך להבהיר כאן כמה עובדות, כי נראה לי שיש בלבול בעובדות.

אהוד גבריאלי: קודם כול, התכנון בשטח הזה קיים, יש תוכניות, ומהנדס העיר יוכל להציג אותן ולהסבירן.

אהוד גבריאלי: דבר שני, צוין כאן שהבתים נבנו על שטח בבעלות פרטית.

אהוד גבריאלי: הבעלות על השטח הזה אינה מוטלת בספק, הבעלות היא של רשות הפיתוח, ובהתאם לחוק מנהל אותה מינהל מקרקעי ישראל.

אהוד גבריאלי: אין כאן בעלות פרטית, אין כאן תביעה לבעלות פרטית.

אהוד גבריאלי: הבתים האלה נבנו על מקרקעי ישראל.

גאלב מג'אדלה: אתה מדבר על 7 הבתים?

אהוד גבריאלי: 7 הבתים האלה נבנו על מקרקעי ישראל, על מקרקעים של רשות הפיתוח.

אהוד גבריאלי: אנחנו, רשויות החוק, כולל משרד הפנים – ואני מתפלא מאוד על העמדה של משרד הפנים – אמונים למלא את החוק.

אהוד גבריאלי: הצווים האלה לא הוצאו כלאחד-יד אלא בכוונה תחילה.

אהוד גבריאלי: הם הוצאו מאחר והבתים האלה נבנו שלא כחוק.

אהוד גבריאלי: הצווים האלה עמדו במבחן של שלושה בתי-משפט.

אהוד גבריאלי: עכשיו אתם מבקשים שראש העירייה ישנה החלטות של שלושה שופטים לפחות, אם לא יותר, שאישרו את צווי ההריסה, זה מה שאתם מבקשים מראש העירייה.

עלי זידאן: יפנו בהסכמה אל בית-המשפט בבקשה לשנות את ההחלטות.

שלומית אשרי: משרד הפנים גם צריך לתכנן תוכניות.

אהוד גבריאלי: משרד הפנים מתכנן.

גאלב מג'אדלה: אני מבקש לא לדבר מבלי לקבל רשות.

גאלב מג'אדלה: יש כאן צפיפות, אני מוכן להתחיל להוציא אנשים.

גאלב מג'אדלה: אתה אומר ש-7 הבתים נבנו על קרקע לא פרטית, של מינהל מקרקעי ישראל?

אהוד גבריאלי: כן.

מת'קאל סמארה: זה לא מדויק.

אהוד גבריאלי: זה מדויק.

לאה נס: אני מבקשת לשאול מה התפקיד של מר גבריאלי.

אהוד גבריאלי: אני אחראי על הפיקוח במחוז מרכז של מינהל מקרקעי ישראל.

אהוד גבריאלי: דבר נוסף, יש החלטת ממשלה, שקבעה כמה החלטות על הטיפול המיוחד בעיר לוד.

אהוד גבריאלי: הטיפול הזה מיוחד מאחר והעיר לוד מיוחדת.

אהוד גבריאלי: מונו כמה רשויות לטפל בכל הבעיות בלוד, מאחר ואכן עיריית לוד לבדה לא יכולה ולא מסוגלת לטפל בבעיות בעיר לוד.

ואסל טאהא: אם כבר אתה טוען שהקרקע בבעלות מינהל מקרקעי ישראל, מה האפשרות שהמינהל יבוא במשא ומתן עם הבעלים להפשיר את הקרקע ולייחד את החלקות לבנייה שלהם, ולא להרוס?

ואסל טאהא: זה עניין של תכנון ושל משא ומתן.

אהוד גבריאלי: אין כאן עניין של הפשרת קרקע.

אהוד גבריאלי: הקרקע הזאת מתוכננת.

אהוד גבריאלי: היא לא חקלאית.

אהוד גבריאלי: הייעוד שלה לא חקלאי.

אהוד גבריאלי: יש לקרקע הזאת ייעוד מתוכנן בתוכניות מאושרות סטטוטוריות, מאושרות כדין.

אהוד גבריאלי: אני לא מבין מה זה להפשיר.

אהוד גבריאלי: הקרקע הזאת מתוכננת למטרה מסוימת.

ואסל טאהא: אדמת מינהל לטובת האוכלוסייה – כך נהוג בכל עיר ובכל כפר.

ואסל טאהא: כשיש מצב חריג כזה גם הטיפול צריך להיות חריג.

אהוד גבריאלי: מינהל מקרקעי ישראל, באמצעות המשרדים השונים, מפרסם מכרזים לבנייה, ופורסמו בלוד מכרזים לבנייה ומי שרוצה יכול לגשת.

אהוד גבריאלי: אבל המינהל לא ירשה תפיסת קרקעות של מקרקעי ישראל שלא כדין ולא ירשה בנייה עליהן.

קריאה: למה לא הגשתם תביעות?

מת'קאל סמארה: נתבקשתי להשתתף בדיון הזה, בתקווה שאוכל לתרום ולו במעט לייעול הדיון לכיוון הטוב אולי, לכיוון חילוץ אותם בעלי בתים ממצוקתם.

מת'קאל סמארה: מדובר בבנייה בלתי חוקית של 7 בתים.

מת'קאל סמארה: מדובר באנשים שהחזיקו את הקרקע הרבה לפני קום המדינה.

מת'קאל סמארה: בשלב מסוים אכן המדינה הפקיעה את הקרקע ולכן בנסח הטאבו רשום "רשות הפיתוח".

מת'קאל סמארה: יש פוטנציאל למאבק על הבעלות, על הקניין שם, והדבר הזה לא נבחן לצערי.

מת'קאל סמארה: זה לא שלושה שופטים, יש כאן אי-דיוק.

מת'קאל סמארה: בית-משפט השלום ברמלה נתן פסק-דין ועל-פי בקשת העירייה ובא-כוח היועץ המשפטי לעירייה נתבקש השופט לתת הרשאה לוועדה המקומית, במידה והאנשים לא יהרסו במו ידיהם, שתוכל לבוא עם טרקטור ולהרוס את המבנים.

מת'קאל סמארה: זה כאילו צו שיפוטי, שאם אתה לא הורס – אני הורס.

מת'קאל סמארה: הוועדה המקומית ביצעה לכאורה את תפקידה.

מת'קאל סמארה: אדם בנה בנייה בלתי חוקית, הוגשה תביעה משפטית והוצא צו הריסה.

מת'קאל סמארה: המשפטים והערכאות האחרים היו על צו ההריסה המנהלי, זה סיפור אחר.

מת'קאל סמארה: אבל חוק התכנון והבנייה, כידוע לכם, מכיל לא רק עונשים.

מת'קאל סמארה: הוא מתחיל בהגדרת מוסדות תכנון, מעניק לאותם מוסדות סמכויות וכלים כדי לתרום לצרכי האזרחים, ואחר-כך אומר לאזרחים: עכשיו, אחרי שנתתי לכם מוסדות וכלים, תנהגו על-פי הדרך הזאת, ואם לא – תיענשו.

מת'קאל סמארה: המצב שאנחנו עומדים בפניו הוא מצב אבסורדי לגמרי.

מת'קאל סמארה: מוסדות התכנון אמנם קיימים אבל לא נעשה דבר בלוד למען התושבים הערבים, אין להם דרך להתמודד ונשארו רק העונשים.

מת'קאל סמארה: אני חושב שצריך לראות את חוק התכנון והבנייה בכפיפה אחת.

מת'קאל סמארה: אנחנו במצב כזה שרק מענישים.

מת'קאל סמארה: לפעמים גם אזרח שומר חוק יכול להיות לכאורה עבריין, כאשר הוא לא עבריין.

מת'קאל סמארה: אם אני עומד ברמזור אדום זמן לא סביר, 10-15 דקות, אני מבין שהרמזור מקולקל ואז אני נוסע, כי אין לי ברירה.

מת'קאל סמארה: אין לי כוונה לעשות עבירה אבל אין לי ברירה, יש דברים חיוניים בחיים.

מת'קאל סמארה: לכן מדובר במצב באמת אבסורדי.

מת'קאל סמארה: גם כאשר רשויות האכיפה רוצות למלא את חובתן החוקית, יש כמה דרכים למלא את החובה החוקית.

לאה נס: מה אתה רוצה להגיד, שאנחנו עכשיו ברמזור האדום?

לאה נס: למה אתה חותר?

מת'קאל סמארה: תושבי לוד הערבים נמצאים כבר עשרות שנים ברמזור האדום ולכן נהיו עבריינים בעל-כורחם, באופן כללי.

מת'קאל סמארה: באופן ספציפי, לגבי החבר'ה האלה, הרי הרשויות יכולות למלא תפקידן ולהיראות כממלאות את תפקיד האכיפה שלהן בלי לתת הנחות.

מת'קאל סמארה: למה הוועדה המקומית לא נקטה למשל בדרך של תביעה על אי קיום צו בית-משפט?

מת'קאל סמארה: הרי גם זה צעד שיאפשר לה למלא תפקידה, אך היא בחרה בדרך הדרסטית, הקשה והאכזרית, לבוא עם טרקטור ולהרוס.

שירי רוט: אין קשר בין אחד לשני מהבחינה המשפטית.

מת'קאל סמארה: הוועדה המקומית יכולה לבחור באחת משלוש דרכים: או לבוא עם טרקטור ולהרוס וגם לתבוע על אי-קיום צו, או רק לתבוע על אי קיום צו, או רק לבוא עם טרקטור.

מת'קאל סמארה: השכל הישר בנסיבות הספציפיות של העניין צריך לקבוע, האם זה המקרה בו רשות האכיפה צריכה לנקוט בצעד הכי קשה והכי אכזרי.

מת'קאל סמארה: אני לא סבור כך.

מת'קאל סמארה: שמעתי את אדוני ראש העירייה, וגם נפגשתי אתו.

מת'קאל סמארה: אני מאמין לו, שאין לו תחביב להרוס בתים.

מת'קאל סמארה: אבל הבנתי ממנו ברמיזה עבה וברורה מאוד, שהשלטון המרכזי לוחץ עליו, והוא אמר את זה גם כאן.

בני רגב: אני אומר את זה.

מת'קאל סמארה: הוא אמר שנאמר לו שאם יעשה כך ימשכו ממנו את הוועדה לתכנון ובנייה.

מת'קאל סמארה: שמעתי גם מאדון גבריאלי שיש מדיניות טיפול מיוחדת בלוד.

עלי זידאן: השלטון המרכזי זה הממשלה והשרים.

עלי זידאן: זה לא רק עמדת מינהל מקרקעי ישראל.

עזמי בשארה: אבל הוא משרד בכיר.

מת'קאל סמארה: מר גבריאלי אמר שמשרדי הממשלה קבעו דרך טיפול מיוחדת.

מת'קאל סמארה: ההיגיון הבריא אומר שדרך הטיפול המיוחדת אמורה להיטיב עם התושבים המקופחים, למצוא להם פתרונות תכנוניים.

מת'קאל סמארה: אתה אומר: אני בוכה על המצב שלך, שאתה מקבל מכות, בוכה, בוכה, ונותן לך עוד מכה, ואומר לך "מסכן", ועוד מכה.

מת'קאל סמארה: לא יתכן שרק תבכה.

מת'קאל סמארה: אתה צריך גם לעשות משהו, לתרום משהו.

מת'קאל סמארה: אני חושב שהמצב אבסורדי.

מת'קאל סמארה: אני מציע שהוועדה המקומית תאכוף את החוק באחת משתי דרכים.

מת'קאל סמארה: דרך אחת היא ללכת לבית-המשפט.

מת'קאל סמארה: הרי הם לא מבקשים לא להרוס, אלא מבקשים ארכה שבה יבחנו את הטיפול הקנייני והתכנוני בעניינם.

מת'קאל סמארה: הטיפול הקנייני מול המינהל, והטיפול התכנוני – איפה אפשר להציל בתים בצל התכנון המחוזי המאושר אולי, אני לא יודע, לא בדקתי את זה.

מת'קאל סמארה: איך אפשר לקבל את הארכה הזאת?

מת'קאל סמארה: בדרך כלל פונים לבית-המשפט בהסכמת שני הצדדים, מבקשים שייתנו 12 חודשים, ואז הם לא יהיו במצב של עבירה.

מת'קאל סמארה: דרך שנייה היא לתבוע אותם על אי-קיום צו, וגם אז הם יקבלו ארכה ויבחנו את הצעדים שלהם.

מת'קאל סמארה: אני מקווה שראש העירייה, שהוא הסמכות הבלעדית בעניין הזה, יבחר בדרך הנאותה, הנכונה, שמשקפת הבנה, ולא רק לומר את הדברים אלא לעשות אותם ולשקף הבנה למצב המיוחד של החבר'ה.

מת'קאל סמארה: תודה רבה.

עודד ארנון: נאמרו כאן כמה דברים שאינם מדויקים, בלשון המעטה, בנושא התכנוני.

עודד ארנון: קודם כול, לא נכונה ההערה שהמדינה לא יזמה אף תוכנית למגזר המיעוטים בלוד.

עודד ארנון: יש לנו את הדוגמה של שכונת נווה שלום, שכונה של 285 יחידות דיור, שכל מה שהתושבים היו צריכים לעשות, לפנות את הבתים הבלתי נסבלים, את החורבות שבהן גרו בשכונת הרכבת, לקחת את המטלטלין ולעבור לבניין חדש.

עודד ארנון: לקח 8 שנים לשכנע את האנשים לעבור לשכונה הזאת, ללא תשלום של אגורה אחת, וגם כך רק 100 יחידות אוכלסו, 185 יחידות נשארו ריקות.

ואסל טאהא: תתרכז עכשיו ב-7 בתים.

עודד ארנון: אלה הערות לגבי התכנון.

עודד ארנון: בפרדס שניר העתיקה, הוותיקה, ההיסטורית, לא היה רק בית אחד אלא אולי 10 בתים.

עודד ארנון: בקטע שנקרא היום מבנן ל"ד 1300/1 היתה תוכנית בשנת 1993, שבעיקר חילקה את השטח למגרשים, בגלל שאלו אדמות פרטיות, והיה צריך לעשות שם תוכנית של איחוד וחלוקה.

עודד ארנון: הבעלים היו צריכים להסכים ביניהם על חלוקת המגרשים, אך מכיוון שלא הסכימו ביניהם לא נבנה ולו בית אחד על-פי התוכנית הזאת.

עודד ארנון: בשנת 1998 התגייסו לפתור את בעיית הקרקעות הפרטיות בפרדס שניר, מכיוון שהקרקע של האנשים האלה חקלאית וצריך לפנות אותה.

עודד ארנון: משנת 1998, תוך שנה אושרה תוכנית מיתאר גדולה מאוד ומסובכת מאוד, תוכנית יוצאת מן הכלל, שמדברת על הלבנה ככל האפשר של בתים שנבנו שלא בהיתר.

עודד ארנון: המבנן הראשון של התוכנית הזאת, תוכנית 1300/1, מה שסמוך לניר-צבי, אושר בשנת 2003.

עודד ארנון: לאור התנגדות תושבי השכונה – כשהתנאי להקמה היה אותו כביש מפורסם ואותו קיר - - -

ואסל טאהא: אני מבקש שתתרכז בבתים.

ואסל טאהא: גם אחרים רוצים לדבר.

עודד ארנון: יש תוכניות, ובהחלט תהיה הקלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כמו חוק התכנון והבנייה עצמו, יש תוכניות שלא ניתן לחיות איתן, לא ניתן לבנות איתן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: התושבים הערבים לא מסכימים להן ואז בונים בלי תוכנית ולא על-פי חוק התכנון והבנייה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זאת המציאות, כולנו מכירים אותה זמן רב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היושב-ראש שאל אותך על הבתים האלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה יש לך לומר לנו?

עודד ארנון: לגבי הבתים האלה, הן נכללים בשטח של 4 תוכניות, כמו למשל תוכנית מ"ח 213, שהיא תוכנית לתוספת מיליון מטר מרובע תעשייה לעיר לוד, וזה צריך להיות קרש ההצלה שלה.

עודד ארנון: הבתים האלה עומדים בפירוש במקום שנכלל באותן תוכניות.

ואסל טאהא: המטרה שלכם לשנות את הייעוד מחקלאי לתעשייה?

ואסל טאהא: זה מה שאתה אומר?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא רוצה להרוס את הבתים האלה ולעשות שם תעשייה.

עודד ארנון: לא.

עודד ארנון: תנו לי לדבר.

עודד ארנון: קודם כול, השטח המדויק עליו יושבים הבתים האלה, על-פי תוכנית המיתאר של לוד מ-1979 זה מרכז תחבורה.

עודד ארנון: לא מגורים ולא אזור חקלאי, אלא מרכז תחבורה.

עודד ארנון: ממרכז תחבורה זה שינה ייעוד במספר תוכניות.

עודד ארנון: אחת מהן היא תוכנית התעשייה.

עודד ארנון: אחרת היא תוכנית גני אביב הוול"לית, תוכנית למעבר דו-מפלסי עם הרכבת, 4 נתיבים מתחת לגשר.

עודד ארנון: המסילה כבר מונחת על הגשר אך לא ניתן לחפור את הדרך בגלל הבתים.

עודד ארנון: ללוד יש הרבה מאוד בעיות בגלל המסילה והקשר בין מערב למזרח.

עודד ארנון: תוכנית אחת – וזה כבר נעשה – הפקענו מהמינהל קרקע בכביש מ-40 שמתחבר לאזור התעשייה.

עודד ארנון: תוכנית נוספת – המשכת שדרות דוד המלך, הריסת שני בלוקים עם 48 יחידות דיור, כדי להגיע בדרך נוספת לפרדס שניר.

עודד ארנון: דרך נוספת – בפסח לב, באזור התעשייה, שוב מעבר תת-קרקעי.

עודד ארנון: המעבר בהלן קלר הוא תנאי לבניית שטחים באזור התעשייה, הוא תנאי לאכלוס תוכנית גני אביב ב', של 500 יחידות דיור, והוא תנאי לאכלוס תוכנית פרדס שניר על מבנניה, מאחר ואין מספיק דרכי גישה לכל מערב העיר.

עודד ארנון: לבי על הבונים, מאחר וכאן זה לא בעיה תכנונית או משפטית, אלא פוליטית.

קריאה: זה לא פוליטי.

עודד ארנון: הוצא צו הריסה מנהלי כדין.

עודד ארנון: צו ההריסה הוצא בתנאי שהבתים לא הסתיימה בנייתם יותר מ-30 ימים ולא מאוכלסים יותר מ-60 ימים.

עודד ארנון: הצווים הוצאו בשלבים הראשונים לגמרי של הבנייה.

עודד ארנון: ביום ההריסה הוצא צו מניעה ומאז התנהלו הדיונים.

עודד ארנון: צו ההריסה הוצא ב-28 במאי 2002, בדיוק לפני 3 שנים.

עודד ארנון: כל מי שאמר לאנשים האלה: תשקיעו כאן את כספכם, תוציאו כסף על עורכי-דין (או שהם עשו את זה בהתנדבות) – הטעה אותם.

עודד ארנון: העמידה על הריסת הבתים האלה היתה ביום שעוד לא גרה בהם נפש חיה ועוד לא השקיעו בהם שום סכום כסף.

עודד ארנון: המקום הזה חיוני לחפירת המעבר.

עודד ארנון: יש הרבה בתים אחרים שלא קיבלו היתר, אפילו בתוכניות פרדס שניר, וסוכם שלבתים שנבנו על דרכים יימצא פתרון.

ואסל טאהא: אתה טוען שיש תכנון ויש הכול.

גופטן אלוחואח: אני חייב להגיד משהו.

גופטן אלוחואח: ניגשתי לעירייה ופגשתי את מהנדס העיר.

גופטן אלוחואח: אמרתי לו שאני רוצה לבנות כך וכך ושאלתי איך אני מסדיר את התוכניות.

גופטן אלוחואח: הוא אמר לי: בחור, לך הביתה, איך שערבים בונים – תבנה.

גופטן אלוחואח: לא תקבל אישור.

גופטן אלוחואח: במילים האלה.

גופטן אלוחואח: אמרתי את זה בבית-המשפט.

עודד ארנון: זה שקר גמור.

גופטן אלוחואח: זה רשום בפרוטוקול בית-המשפט.

אסמעיל ערפאת: אני תושב העיר ונציג שכונות, פעיל בוועדים.

אסמעיל ערפאת: כל התושבים סובלים מאותן בעיות.

אסמעיל ערפאת: אדבר קודם כול באופן כללי ואחר-כך אפרט בנושא הבתים הספציפיים.

אסמעיל ערפאת: ברמלה ובלוד האוכלוסייה הערבית מונה כ-20%-25% מן האוכלוסייה.

אסמעיל ערפאת: אלה ערים מעורבות.

אסמעיל ערפאת: האוכלוסייה הערבית ברמלה ובלוד היא הבעלים של הקרקעות.

אסמעיל ערפאת: כלומר, הקרקעות שהערבים יושבים עליהן הן קרקעות בבעלות, לא בפלישה, לא אדמות מינהל ולא שום סיטואציה אחרת.

אסמעיל ערפאת: אם יושבים על אדמת מינהל, אז המינהל נתן את האדמה בהסכמה בחכירה.

אסמעיל ערפאת: האדמה שנמצאת בבעלות ערבית היא אדמה חקלאית.

אסמעיל ערפאת: מבחינת חוק התכנון והבנייה על אדמה חקלאית אסור לבנות.

אסמעיל ערפאת: כל הזמן סבלנו מבעיית שינוי הייעוד של אדמה חקלאית, שהיא הבעיה הבסיסית.

אסמעיל ערפאת: רצינו לנצל זכותנו, כמו כל אזרח, כמו כל אדם שרוצה לבנות ביתו על אדמתו ולא ללכת לגור בשיכון או לקנות בית במקום אחר כאשר יש לו אדמה משלו.

אסמעיל ערפאת: ואז כשהיינו מכינים תוכניות ופונים למחלקות ההנדסה או למוסדות התכנון היו זורקים לנו את התוכניות: אדמה חקלאית, לך הביתה, אין מה לעשות.

אסמעיל ערפאת: אולם בכל זאת המשפחות גדלות ואנשים צריכים בית לגור בו.

אסמעיל ערפאת: האבסורד, לצד האדמות שלנו יש אדמות בבעלות המושבים מסביב.

אסמעיל ערפאת: אנחנו רואים הפליה מעוותת וקשה מאוד, שהאדמות האלה מקבלות שינוי ייעוד בקלות, כמו האדמות של כפר שמואל ועמק לוד שהקימו עליהן את גני אביב, שהתחילו לבנות עוד לפני ששינו את הייעוד.

אסמעיל ערפאת: גם שם הבנייה היתה בלתי חוקית, כמו שאנחנו עשינו, הייעוד של הקרקע נשאר חקלאי ושונה רק מאוחר יותר.

אסמעיל ערפאת: אנחנו רואים שמסביב בונים פרויקטים.

אסמעיל ערפאת: יש היום 5 פרויקטים גדולים ברמלה-לוד: פרויקט מושב מצליח ברמלה, "נווה אלמוג"; פרויקט "גני יער" ו"אחוזת יער" בלוד; הפרויקט הגדול של עמותת "אלישיב" במרכז לוד; פרויקט "גני אביב" וההמשך שלו על-פי תוכנית ד' 751; והפרויקט העתידי "שער לוד", על-פי תוכנית ל"ד 6131, שמתוכנן להרחבת שכונת חב"ד.

אסמעיל ערפאת: והאוכלוסייה הערבית ממשיכה לסבול.

עודד ארנון: מה עם ה-1,300?

גאלב מג'אדלה: אדוני המהנדס, אם תרצה לדבר פעם נוספת בהמשך אתן לך.

אסמעיל ערפאת: אזרח ערבי המתגורר ברמלה או בלוד ורוצה לקנות בית, שמוותר על בנייה על אדמתו החקלאית ומבקש לקנות בית בפרויקטים האלה – אסור לו.

גאלב מג'אדלה: איפה כתוב שאסור?

אסמעיל ערפאת: אלה הפרסומים של הפרויקטים: "פארק אביב – מכירה ליוצאי צבא בלבד", "נווה אלמוג – מכירה ליוצאי צבא בלבד".

בני רגב: אני לא יודע על דבר כזה.

בני רגב: על מה אתה מדבר?

אסמעיל ערפאת: זה ברמלה.

בני רגב: אז אתה מטעה.

בותינה דביט: עמותת "אלישיב" בלוד, שבונה לאוכלוסייה דתית-לאומית, מאפשרת לרכוש שטח ב-7 שקלים לדונם.

אסמעיל ערפאת: אני ממשיך לדבר על רמלה ולוד בנשימה אחת, מאחר ובשתי הערים אנחנו סובלים מאותן בעיות.

אסמעיל ערפאת: בלוד אסור לערבים לקנות בית בגני אביב.

אסמעיל ערפאת: אתה יודע שהחוזה שנעשה בין הרוכשים לבין הקבלן אוסר עליו למכור לערבים.

עסאם מח'ול: יש מקרים קונקרטיים שחורגים מכך, בין השאר של אדוארד שישב כאן.

אסמעיל ערפאת: זה מקרה קונקרטי שהגיע דרך בית-משפט, דרך כונס.

אסמעיל ערפאת: פרויקטים נוספים נעשו על-ידי עמותת "אלישיב" במרכז לוד.

אסמעיל ערפאת: אנחנו לא יכולים לקנות בית מעמותת "אלישיב".

אסמעיל ערפאת: המכירה היתה דרך עמותה, שאנחנו לא יכולים לקנות דרכה.

גאלב מג'אדלה: בפרסומים שציינת, שמונעים מכירה לתושבים ערבים, האם יש גם פרויקטים בלוד?

בותינה דביט: נעביר לך את כל החומר.

בני רגב: אין דבר כזה, אני אומר לך באחריות.

בני רגב: לא אתן לכך יד.

בני רגב: אוי למי שירצה לבנות בלוד ויכתוב בפרסומים: לא לערבים.

בני רגב: אין דבר כזה.

קריאה: כך היה בגני אביב.

בני רגב: אני הגעתי כאשר גני אביב היתה כבר מאוכלסת.

לאה נס: הדיון מתפרס ולא נוגע במהות העניין.

גאלב מג'אדלה: קודם כול, תתמקד רק בלוד.

גאלב מג'אדלה: אתם חושבים שהמצב ברמלה חמור, נקיים דיון על רמלה.

גאלב מג'אדלה: נתמקד עכשיו בעיר לוד.

גאלב מג'אדלה: אם יש פרסום כזה בלוד ויש מצוקה כזאת בלוד – האם יש פעילות של חברי מועצת העיר הערבים?

גאלב מג'אדלה: האם הם יזמו על כך דיון?

גאלב מג'אדלה: האם ערערו על הדבר הזה?

גאלב מג'אדלה: האם באו בטענה למועצת העיר על מניעה מאזרח ערבי לקנות בית בלוד?

דניאלה במברגר-אנוש: גם אם זה לא מפורסם בצורה רשמית בעיתונים, כי אסור לכתוב כך, בפועל לא נותנים לערבים לרכוש שם בתים.

גאלב מג'אדלה: שאלתי אם בפועל קיים דבר כזה.

דניאלה במברגר-אנוש: אני יודעת בפירוש שיש אנשים שניסו לגור בשכונות הללו ולא נתנו להם.

בני רגב: אני חייב להתייחס.

בני רגב: זה מקומם אותי.

קריאה: אתה יודע כמה דברים מקוממים אותי כל יום?

קריאה: מונעים מוועדת הפנים ואיכות הסביבה, בגלל שעומד בראשה חבר כנסת ערבי, לדון בחוק האזרחות ומבקשים שזה יידון בוועדת החוקה חוק ומשפט.

קריאה: יש גזענות גדולה מזה?

קריאה: ואני מתאפק.

אסמעיל ערפאת: בלוד נבנה עכשיו פרויקט גדול של עמותת "אלישיב", שקיבלה את הקרקע בעלות של 7 שקלים לדונם ממינהל מקרקעי ישראל, וזה עלות מגוחכת לקרקע.

בותינה דביט: אנחנו הצענו לשלם 14 שקלים לדונם, ולא הסכימו.

אסמעיל ערפאת: עמותת "אלישיב" קיבלה קרקע במרכז העיר לוד, כי הכוונה העיקרית היא לייהד את לוד בחזרה, ובמיוחד את העיר העתיקה.

עזמי בשארה: זה הוצהר.

אסמעיל ערפאת: העיר העתיקה התפנתה מהאוכלוסייה היהודית, זאת היתה תוכנית של מר מקסים לוי, להרוס ולבנות במקום אחר.

אסמעיל ערפאת: מר בני רגב רוצה עכשיו לחזור ולבנות את העיר העתיקה.

אסמעיל ערפאת: תהו מה הדרך לבנות, כי יהודים לא רוצים לגור בעיר העתיקה, כולם יוצאים החוצה לשֹהם ולסביבה, אז הביאו את העמותות הדתיות, כמו עמותת "אלישיב", שנתנו לה לבנות באמצע העיר העתיקה ונתנו לה כבר שני בתי-ספר וניהול של שני מתנ"סים.

אסמעיל ערפאת: אנחנו חיים בעיר מעורבת.

אסמעיל ערפאת: אנחנו רוצים שתתנו לנו לחיות כבני אדם, תתייחסו אלינו כאל בני אדם.

אסמעיל ערפאת: אתה כל הזמן אומר: בנית באופן בלתי חוקי.

אסמעיל ערפאת: מה עשית כדי שלא אבנה באופן בלתי חוקי?

אסמעיל ערפאת: המהנדס דיבר על הפרויקט הענק בנווה שלום.

אסמעיל ערפאת: נווה שלום היה פרויקט לצורך פינוי תחנת הרכבת, ובנו להם בתים כמו קופסאות גפרורים, שלא עונים על צורכי האוכלוסיה.

אסמעיל ערפאת: בינתים נווה שלום אוכלס ומשרד הבינוי והשיכון לא המשיך בבניית 47 יחידות דיור כי הקבלן פשט את הרגל.

אסמעיל ערפאת: אבל זה לא ענה על הצרכים בכלל.

אסמעיל ערפאת: פרט לכך, בנווה שלום, לידיעתך, אין תשתית, הביוב מוצף תמיד.

אסמעיל ערפאת: מי שנכנס לשכונה חושב שהוא נמצא במחנה פליטים.

אסמעיל ערפאת: כבישי הגישה הראשיים גרועים.

אסמעיל ערפאת: אז נווה שלום זה לא הפתרון.

אסמעיל ערפאת: וגני אביב ממול – תנועות יצחק רבין נבנתה על אדמות - - - .

אסמעיל ערפאת: אנחנו רואים את השינוי בצד היהודי, אולם בצד הערבי לא קורה דבר.

אסמעיל ערפאת: זה גורם לנו לעוד יותר קיפוח.

אסמעיל ערפאת: הריסת בית היא המעשה הכי קשה שאפשר לעשות.

אסמעיל ערפאת: איך אפשר לזרוק משפחה וילדים לרחוב?

אסמעיל ערפאת: בסך הכול מה רצו?

אסמעיל ערפאת: לבנות בית ולגור כמו בני אדם.

לאה נס: מה אתה מציע, שכל מי שיש לו מצוקה יבנה בית היכן שירצה?

לאה נס: מה אתה מציע?

בותינה דביט: שהמדינה תעשה את חובתה ותאפשר, קודם כול.

שירי רוט: כל מי שבונה באופן לא חוקי יגיד: לא נתנו לי לבנות באופן חוקי ולכן נאלצתי לבנות באופן לא חוקי.

עסאם מח'ול: זה לא נכון.

אסמעיל ערפאת: פניתי אישית למחלקות העירייה לקבל רשיון לבניית בית וזרקו אותי החוצה כי האדמה חקלאית: "הייעוד אינו תואם את פירוט הבקשה, לך הביתה".

אסמעיל ערפאת: אז תשנה את הייעוד.

אסמעיל ערפאת: לי אין אפשרות לשנות את הייעוד, אני צריך את היוזמה שלכם.

אסמעיל ערפאת: אנחנו צריכים להיות עיר שיתגאו בה, עיר בה ערבים ויהודים חיים ביחד, ולא להילחם זה בזה.

אסמעיל ערפאת: אנחנו צריכים שלום בפנים ולא רק שלום בחוץ.

אסמעיל ערפאת: מינהל מקרקעי ישראל טען שהאדמה עליה נבנו 7 הבתים היא בבעלות המינהל גרידא.

אסמעיל ערפאת: אני חייב לתקן אותך, אולי לא עשית שיעורי בית.

אסמעיל ערפאת: יש כאן מסמך משנת 1960.

אהוד גבריאלי: אל תַטעה.

אהוד גבריאלי: המינהל עשה שיעורי בית.

אהוד גבריאלי: תראה מה המסמך הזה קובע.

עזמי בשארה: הדבר האחרון שנוכל לטעון על מינהל מקרקעי ישראל שהוא לא חרוץ.

עזמי בשארה: הוא חרוץ.

אסמעיל ערפאת: המסמך הזה אומר כדלקמן: "תביעת סלים עבדול רחמן ברגיתי.

אסמעיל ערפאת: הריני מתייחס לשיחתנו בעל-פה ולמען הסדר הריני להודיעך כי הוחלט להכיר בתביעת מרשך הנ"ל לגבי השטחים בלבד כמפורט להלן".

אהוד גבריאלי: למה לא הבאת את המסמך של התביעה?

אהוד גבריאלי: זה תביעה כספית, לא תביעה לבעלות.

אסמעיל ערפאת: מפרטים פה את השטחים.

גאלב מג'אדלה: אנחנו עכשיו מסתעפים והולכים לסמטה צדדית, במקום להמשיך בכביש חוצה ישראל.

גאלב מג'אדלה: תדבר על המהות.

אסמעיל ערפאת: זה מסמך הבעלות שפירט מינהל מקרקעי ישראל.

אסמעיל ערפאת: אני חבר בוועדה בין-משרדית שהוקמה בחודש מרס 2004 לצורך הסדרת מפגשי רכבת.

אסמעיל ערפאת: בזכות חבר הכנסת ואסל טאהא, הוקמה ועדה בין-משרדית של משרד התחבורה, אנשי העירייה ואנשי הרכבת, כדי להסדיר את המעברים במפגשי הרכבת.

אסמעיל ערפאת: בין היתר, מדובר על המעבר ברחוב הלן קלר, מפגש 127.

אסמעיל ערפאת: אני ומר עודד ארנון, גברת בותינה דביט ואריה ישבנו בוועדות עם אנשי הרכבת ואנשי משרד התחבורה.

אסמעיל ערפאת: יש כאן דוח, שהוגש גם לעירייה, על מסילת הברזל.

אסמעיל ערפאת: הישיבה האחרונה שלנו התקיימה בחודש ינואר ומאז נעלמו עקבות הוועדה.

אסמעיל ערפאת: הוועדה ביקשה מהעירייה להגיש לה תוכניות שנוכל לבדוק אותן.

אסמעיל ערפאת: במפגשים האלה מעולם לא דובר על הריסת הבתים.

אסמעיל ערפאת: דובר על המנהרה שאמורה לקום, אבל היא אמורה להיות בתוואי הכביש.

אסמעיל ערפאת: אם אני טועה, אני מבקש שתתקן אותי אדוני מהנדס העיר.

אסמעיל ערפאת: יש כאן סיכום פגישה.

אסמעיל ערפאת: הפגישה האחרונה התקיימה ב-26.1.2005 בחברת נתיבי איילון בתל-אביב בנוכחות מר עודד ארנון, גברת בותינה דביט, אני, אנשי הרכבת ואנשי משרד התחבורה ובה הביאו תוכנית לתוואי המנהרה, על-פיה המנהרה לא הורסת אף בית.

אסמעיל ערפאת: הציעו אפילו לסגור מעבר שמאלה וימינה ואמרו שלשכונה של 7 הבתים תהיה כניסה מאחור, והמנהרה אמורה להימשך לצורך פיתוח העיר, עם חיבור של גני אביב וחיבור של כביש שמחבר את כביש 1 עם כביש 44 העתידי מאחורי גני אביב, על-פי תוכנית מ"ח 153 שהוגשה עכשיו לוועדה המחוזית.

אסמעיל ערפאת: בכל המפגשים האלה במשך שנה וחצי לא נאמר אף פעם שהמנהרה פוגעת בבתים ומחייבת להרוס אותם.

אסמעיל ערפאת: באותן ישיבות ניסינו לצמצם את הנזק ולוודא שתוואי המנהרה יהיה בתוואי הכביש.

אסמעיל ערפאת: לכן השתתפנו בוועדה הזאת כנציגי תושבים.

אסמעיל ערפאת: בהתחלה לא דובר על מנהרה, אלא על כביש עם כיכרות.

אסמעיל ערפאת: אחר-כך העלו בחזרה את רעיון המנהרה, כי רצו לנצל את השתתפות משרד התחבורה, ואמרו שהתוואי יהיה בתוואי הכביש ולא תהיה פגיעה בבתים.

אסמעיל ערפאת: זה סיכום הישיבה האחרונה מ-26.1.2005.

אסמעיל ערפאת: הוגשה תוכנית ל"ד 1300 לאישור הבנייה הבלתי חוקית בפרדס שניר, 1,500 יחידות דיור.

אסמעיל ערפאת: נפגשתי עם האדריכל ירון טוריאל, שפועל מטעם עיריית לוד, לשמוע את ההערות שלו לפני הפקדת התוכנית.

אסמעיל ערפאת: האדריכל טען שעל השטח הספציפי הזה היתה מתוכננת קשת רכבת, ולצורך זה היתה הפקעה בשנת 1995.

אסמעיל ערפאת: הקשת אמורה היתה לחבר את המסילה הנוכחית עם המסילה שעל גני אביב.

אסמעיל ערפאת: אבל התוכנית הזאת בוטלה ולא יוצאת לפועל בכלל, כך נאמר בשיחתנו עם האדריכל, וניתן להזמין אותו לכאן ולאמת את הדברים.

אסמעיל ערפאת: אחר-כך ניסינו להוציא ממנו מסמך שמבהיר את הדברים אולם הוא היה מנוע מלהוציא מסמך כזה.

אסמעיל ערפאת: מגישים עכשיו תוכנית לפרדס שניר, וגבול התוכנית על-יד 7 הבתים הללו.

אסמעיל ערפאת: מה הבעיה להכניס את הבתים האלה לתוכנית ולהרחיב אותה במעט?

אסמעיל ערפאת: אם המטרה הציבורית לשמה היתה ההפקעה בוטלה אז ההפקעה בכלל אינה קיימת.

אסמעיל ערפאת: מבחינה משפטית ניתן להוכיח את הבעלות על הקרקע.

אסמעיל ערפאת: בואו נעשה צעד חיובי.

אסמעיל ערפאת: למה צריך רק להרוס?

אסמעיל ערפאת: בעלות של ההריסה ניתן לפתח את כל השכונה.

אסמעיל ערפאת: בעלות קיר בטון שהרכבת בנתה, 20 מיליון שקל, אפשר לפתח את כל לוד.

אסמעיל ערפאת: אנחנו רוצים להמשיך לגור בלוד, אבל תנו לנו משהו מינימלי.

לאה נס: ממה שמעתי בזמן הקצר שנכחתי בישיבה, מעלים כאן את מצוקות האוכלוסייה הערבית בלוד.

לאה נס: אני מניחה שראש העירייה בוודאי העלה את מצוקות העיר לוד בכלל.

לאה נס: אני מבינה שהמצוקות הן לא רק באוכלוסייה הערבית.

לאה נס: אפשר למצוא בארץ ישראל הקטנה מצוקות גדולות גם באוכלוסיות אחרות יהודיות.

לאה נס: את המצוקות צריך לפתור, אבל לא על-ידי דריכה גסה על החוק.

לאה נס: לא יתכן שבגלל שיש מצוקה נבנה לא כחוק.

לאה נס: אני בטוחה שלא מאשרים בנייה לא חוקית, הורסים, והפעולות הללו נעשות בשני הצדדים.

לאה נס: בנייה בלתי חוקית היא לא הדרך לפתור בעיות.

לאה נס: אמרתם כאן: אין לנו ברירה, זאת הדרך שלנו, לא נתנו לנו כך אז נלך בדרך אחרת.

לאה נס: לא זאת הדרך, אי אפשר לדרוס את החוק ברגל גסה.

לאה נס: אני מבינה שהצו הזה קיים כבר כמעט 3 שנים.

שירי רוט: צו ההריסה השיפוטי לגבי שבעת המבנים נכנס לתוקף ב-27.3.2005.

שירי רוט: היו שני צווים.

שירי רוט: היה צו הריסה מנהלי, לגבי 6 מבנים, וההליכים בו הגיעו עד בית-המשפט העליון.

לאה נס: זאת כוונתי.

לאה נס: זה הבסיס למה שקורה כאן.

לאה נס: אני חושבת שלא זה זמן לדון במצוקות ובפתרונות, אולם ממלא מקום מהנדס העירייה הציג כאן מספר תוכניות וחלופות.

לאה נס: אני לא מכירה את רזי השכונות בלוד ואת כל התב"עות, אבל העלו כאן מספר חלופות.

לאה נס: אבל שוב, זה דיון בפני עצמו, זה לא נושא הדיון הנוכחי.

לאה נס: היו כאן דיונים על פתרונות לעיר לוד בכלל, לא רק בקשר לאוכלוסייה הערבית, אבל זה לא נושא הדיון הנוכחי.

לאה נס: זה גם לא המקום ולא מכאן ייצאו פתרונות.

לאה נס: לא יתכן שזאת הדרך שהאזרחים יבחרו לפתור את בעיותיהם, על-ידי דריסת החוק ברגל גסה, ואני מבינה שזה מה שמעלה כאן ראש העירייה.

לאה נס: אז צריך למצוא פתרונות לבעיות, מצד אחד, וצריך למנוע את המעשים הבלתי חוקיים, מצד שני.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה לחברת הכנסת לאה נס.

גאלב מג'אדלה: אני רוצה להזכיר, נדרשנו לדיון הזה בעקבות פניית חבר הכנסת ברכה, מכיוון שעומדים צווים להריסת 7 בתים בלוד.

גאלב מג'אדלה: בעקבות זה השתררה אווירה עכורה מאוד ונוצרו מתחים בעיר.

גאלב מג'אדלה: תפקיד ועדת הפנים ואיכות הסביבה של הכנסת, בין היתר, לנסות לקרב את הלבבות בין תושבי העיר לוד, שכידוע לך היא עיר מעורבת.

לאה נס: אם היית כותב בנושא שעל סדר היום: קירוב לבבות, הייתי מדברת אחרת.

בותינה דביט: אז היית דואגת להרוס את הבתים של מר דודי אפל, שבנה אלפי יחידות דיור ללא היתר ואף אחד לא דיבר אתו.

לאה נס: אכן הציגו את הדברים יפה מאוד אבל באתי לדבר על מהות העניין.

עזמי בשארה: הם הציגו את הנושא ולא דיברו כלל על מצוקות העיר.

עזמי בשארה: אנחנו דנים עכשיו במצוקה ספציפית.

גאלב מג'אדלה: אני רואה מחובתי להאיר את עיניך כעמיתה שלי.

גאלב מג'אדלה: נדרשנו, ואנחנו כנראה כתובת ראויה, גם על-ידי ראש העירייה וגם על-ידי התושבים, על-פי הצעת חבר הכנסת ברכה, לנסות לקרב כאן בין הצדדים.

גאלב מג'אדלה: ראש העירייה מר בני רגב הוא אדם בריא מאוד והוא מתכוון להיות ראש העירייה כמה כהונות, והתושבים לא מתכוונים לעזוב את העיר, הם רוצים להישאר ואוהבים את העיר.

גאלב מג'אדלה: אנחנו רוצים לקרב את הלבבות.

גאלב מג'אדלה: אנחנו מאמינים שהריסת בתים לא תורמת לאווירה של חיים משותפים.

לאה נס: איך נמנע את דריסת החוק ברגל גסה?

גאלב מג'אדלה: אנחנו רוצים למצות את הליך ההידברות, כי יש לנו עניין שראש העירייה יבוא אליהם בחגים והם יבואו אליו בחגים.

גאלב מג'אדלה: דרך אגב, הוא נתמך על-ידם והם הצביעו בעדו.

לאה נס: לכן אני בטוחה שאין כאן איפה ואיפה.

לאה נס: אני יודעת שזה חלק מהאידיאולוגיה של ראש העירייה.

גאלב מג'אדלה: אני מנסה להסביר לך, כדי שתיכנסי לעומק העניין ותהיי חלק מהאווירה.

גאלב מג'אדלה: אבל את לא רוצה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה מסביר לה, והיא מסבירה מה היא רוצה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היא רוצה משהו אחר.

גאלב מג'אדלה: חבר כנסת רשאי לשאול, להעיר, להסתייג, להעיר כרצונו.

גאלב מג'אדלה: כאשר תהיה הצבעה במליאה, נכבד את יושב-ראש הכנסת ואת הכנסת ונעלה להצביע.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, אני ממש לא מאמין למה שנאמר כאן.

עזמי בשארה: ראש העירייה מאיים על תושביו.

עזמי בשארה: הוא אמר למר ערפאת: הצגת כאן את כל העניינים בצורה שחורה, אחזיר לך באותה מטבע.

בני רגב: אתה חבר כנסת מהמגזר הערבי.

בני רגב: אני יהודי, ואני שלם עם מה שאני נותן למגזר הערבי.

עזמי בשארה: למה אתה מאיים עליו?

בני רגב: אני מגן על המגזר הערבי לא פחות ממך, בנשמה.

עזמי בשארה: אבל שמעתי במו אוזניי מה אמרת.

עזמי בשארה: למה אתה מנסה להפחיד אותו?

בני רגב: חבר הכנסת בשארה, למה אתה מסית?

בני רגב: הוא יודע בדיוק מה הגישה שלי אליהם, לכן אני כועס עליו.

מוחמד ברכה: מה ההצגה הזאת?

מוחמד ברכה: למה אתה מתפרץ?

מוחמד ברכה: אתה לא יכול להקשיב?

מוחמד ברכה: אם בוועדת הכנסת אתה מתנהג בצורה כזאת, איך אתה מתנהג בעירייה עם האנשים הקרובים אליך?

מוחמד ברכה: כאן אף אחד לא כפוף אליך.

מוחמד ברכה: לאט-לאט לך.

מוחמד ברכה: תאמין לי, אתה מקבל כאן כבוד.

מוחמד ברכה: למה אתה מתפרץ כל רגע?

מוחמד ברכה: תשמע הערות.

מוחמד ברכה: מתחילת הישיבה אתה מתפרץ פעם אחר פעם.

בני רגב: הדברים שנאמרים כאן מקוממים אותי.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת ברכה, אתה בינתיים לא תורם לדיון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש לי הצעה לסדר הדיון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו יודעים שהעניין טעון, ואין יותר כואב מלהרוס ביתו של אדם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לפעמים קל יותר להרוג אותו מאשר להרוס את ביתו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב שעלינו להתרכז עכשיו במציאת דרך איך לא להרוס את הבתים ואיך לאפשר לאנשים לחיות, ובכל מקרה גם לאפשר לתכנון להתקדם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אף אחד לא נגד תכנון ולא נגד רכבת, אבל בואו נתרכז במציאת הפתרון, שמצד אחד האנשים האלה יחיו בבתיהם, שלא יהרסו, ומצד שני יהיה תכנון ופיתוח של העיר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כל מי שמדבר לא בכיוון הזה דומני מחטיא את המטרה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ניתן תמיד לצעוק זה על זה, כבר התרגלנו לזה במשך שנים רבות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בואו ננסה למצוא משהו אחר עכשיו.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת דהאמשה, זה לא הצעה לסדר.

גאלב מג'אדלה: זאת דעתו של חבר כנסת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני, אני מתנצל אבל אני חייב לעלות למליאה עכשיו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה מה שרציתי לתרום לדיון.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה על התרומה הכבירה שלך.

גאלב מג'אדלה: כאשר נידרש לעלות להצבעה במליאת הכנסת נפסיק את הדיון למשך 5-10 דקות, ואחר-כך נשוב ונתכנס להמשך הדיון.

ואסל טאהא: מר בני רגב, עליך לדעת שחברי הכנסת הערבים עמדו כולם לימינך בעניין פיתוח לוד, בגלל ההצהרות שלך, שאתה מכיר בקיפוח ורוצה להשוות את השירותים הניתנים לתושבים הערבים והיהודים ולשרת את כל האוכלוסייה.

בני רגב: האמן לי שאני גם מתכוון לכך.

ואסל טאהא: אנחנו לא פועלים נגד מועצת העיר לוד.

ואסל טאהא: כאן אנחנו מדברים על עניין ספציפי.

גאלב מג'אדלה: מר בני רגב, אתה מנצל את החברות בינינו.

גאלב מג'אדלה: האמן לי, מישהו אחר מזמן הייתי מוציא אל מחוץ למשכן, לא רק מחוץ לאולם.

בני רגב: אני מתנצל.

בני רגב: גמרנו, אני לא מדבר יותר.

עסאם מח'ול: חבל שחברת הכנסת לאה נס יצאה.

עסאם מח'ול: זאת לא הפעם הראשונה שאנחנו דנים בענייני העיר לוד, ולא פעם ראשונה נדרשים לסוגייה הזאת, האם הסוגייה היא החוק או מצוקת הדיור והמצוקה האנושית של 20%-30% מן האוכלוסייה בלוד.

עסאם מח'ול: זה הרי מה שעומד על הפרק.

עסאם מח'ול: מי שרוצה לתבוע מהאזרחים לכבד את החוק, צריך לעשות את זה בידיים נקיות.

עסאם מח'ול: עיריות לוד לדורותיהן לא באו לדיון הזה בידיים נקיות, זאת הבעיה האמיתית.

עסאם מח'ול: נכון, לא עמדנו לצד ראש העירייה, עמדנו לצד העיר, לצד התושבים היהודים והערבים כאשר היה צריך להילחם מסביב לשולחן הזה על מתן תקציבים לעיר לוד, כדי לפתח אותה.

עסאם מח'ול: אמרנו דבר אחד, מי שחולם שיוכל לפתח את לוד, כדי שיגיעו אליה יותר יהודים, על-ידי תקיעת האוכלוסייה הערבית לא ישיג את מטרתו ורק יתקע את העיר כולה.

עסאם מח'ול: העיר הזאת יכולה להמריא, אולם היא תמריא רק כאשר השכונות הערביות יקבלו זכויות שוות, כאשר השכונות הערביות יפותחו, כאשר תהיה גישה קונסטרוקטיבית שדואגת לאוכלוסייה ולא מתנגשת עם התושבים.

עסאם מח'ול: לא חשוב לי עכשיו איזו אווירה חברמנית יש בתוך העיר.

עסאם מח'ול: אני בודק את הדברים האלה מסביב לשולחן הזה.

עסאם מח'ול: אני בוחן אותם כאשר אנחנו מסיירים פעם אחר פעם בשכונות לוד, בשכונות הערביות בלוד, ואנחנו מרגישים בושה וחרפה שזה מצב השכונות הערביות בלוד.

עסאם מח'ול: מה שעומד על סדר היום שלנו הוא לא רק 7 בתים שנבנו ללא רשיון.

עסאם מח'ול: מי שעומד על ספסל הנאשמים היום זה המדיניות, שאינה נותנת פתרון דיור לאלפי ערבים בעיר לוד.

עסאם מח'ול: פניתי אל שר הפנים ואמרתי לו שחייבים להתחיל לתת פתרון.

עסאם מח'ול: הצעתי – והוא אמר שהגישה הזאת מקובלת עליו – לעשות לגליזציה לבתים הקיימים ולהגיע לכללי משחק המקובלים על הכול.

עסאם מח'ול: אי אפשר לפעול רק על-ידי הוצאת צווים, כאילו זה שלטון צבאי.

עסאם מח'ול: כל תכנון חייב לקחת בחשבון את האוכלוסייה הקיימת, את דעתם ואת האינטרס של התושבים בשכונות האלה.

עסאם מח'ול: מי שלא לקח בחשבון את אינטרס התושבים בשכונות האלה כאשר תכנן, צריך לשנות את התכנון שלו, ולא לדרוש מהתושבים למלא אחר החוק או אחר התוכניות שלו.

עסאם מח'ול: אני אומר את זה לכבוד המתכנן ולכבוד המהנדס.

עסאם מח'ול: אי אפשר להמשיך בגישה הזאת.

עסאם מח'ול: בשבוע שעבר דנו כאן על שכונה בעכו.

עסאם מח'ול: גם שם היה אותו סיפור, על אותה רכבת – רכבת שתפקידה להרוס בתים.

עסאם מח'ול: אז תזיזו את הרכבת, תזיזו את המנהרה.

עסאם מח'ול: לא הורסים 7 בתים כדי להעביר מנהרה.

עסאם מח'ול: אני יודע שבאים אל בעלי הבתים ועושים איתם משא ומתן, מקח וממכר: תסכימו להרוס שני בתים ואנחנו נאשר חמישה.

עסאם מח'ול: אתם חושבים שלא ידוע לנו שיש שליחים כאלה של העירייה ושל ועדת התכנון?

עסאם מח'ול: זה מגיע לאוזנינו.

עסאם מח'ול: יש כאן מגמה.

עסאם מח'ול: מישהו אמר פעם ששואלים אותו ממשרד ראש הממשלה למה הוא לא הורס בתים.

עסאם מח'ול: אני חושב שאוי ואבוי, אנחנו מגיעים לנקודה שיכולה להיות הרסנית לכולם, גם ליהודים וגם לערבים בלוד.

עסאם מח'ול: אתמול בעיריית חיפה היה סיפור דומה.

עסאם מח'ול: באה פקידוּת העירייה ואמרה: אנחנו חייבים להרוס, אחרת מה יגידו היהודים שאנחנו הורסים להם תוספת בנייה בשכונת דניה?

עסאם מח'ול: הסכמתי שיהרסו את תוספת הבנייה של כל הערבים בשכונת דניה.

עסאם מח'ול: אילו מין סיפורים אלה?

עסאם מח'ול: איזו גישה?

עסאם מח'ול: לאן אנחנו מובילים?

עסאם מח'ול: יש כאן מגמה.

עסאם מח'ול: יש כאן דבר שמריח לא טוב.

עסאם מח'ול: אם לא נעצור אותו הוא יהרוס את כל לוד, יפוצץ את האווירה הטובה שאנחנו דואגים לבנות, כדי שאפשר יהיה לבנות בנייה חוקית.

עסאם מח'ול: התושבים דורשים שתאפשרו להם לבנות בנייה חוקית, שלא תדחפו אותם לפינה של בנייה בלתי מאושרת.

עסאם מח'ול: אתם עושים את זה כאשר אתם לא באים איתם לדיון אמיתי, מעמיק וכן שמטרתו לפתור את בעיית הדיור שלהם, ובא לפתור אותה בדרכים חוקיות.

עסאם מח'ול: לא נסכים שהדיון יהיה על 7 בתים שנבנו באופן לא חוקי.

עסאם מח'ול: אנחנו תובעים שהדיון יהיה על מה עושה עיריית לוד כדי לפתור את בעיית המכורים בשכונות הערביות בלוד, מה היא עושה כדי לפתח את השכונות האלה, כדי לפתח את בתי-הספר ואת מגרשי המשחקים לילדים.

עסאם מח'ול: ראינו במו עינינו איפה הילדים משחקים – או על המזבלה או על מסילת הברזל.

עסאם מח'ול: לכן מי שרוצה לתבוע מהתושבים לבנות על-פי חוק צריך לבוא בידיים נקיות, עם תוכניות נקיות, עם תכנון שלוקח בחשבון את התושבים ועונה על צרכי התושבים.

עסאם מח'ול: זה המבחן.

עסאם מח'ול: לדעתי ההצעה היחידה שיכולה להתקבל, המגמה צריכה להיות לאשר את הבתים הקיימים, לעשות את כל הנחוץ כדי לא להרוס, ולהגיע להסכמות על שני דברים במקביל.

עסאם מח'ול: מצד אחד, התושבים לא בונים בנייה בלתי חוקית, בלתי מאושרת, אבל מצד שני, העירייה מבטיחה שתהיה להם אופציה לבנייה מאושרת.

עסאם מח'ול: אי אפשר בלי זה.

דניאלה במברגר-אנוש: ברוח הדברים של חבר הכנסת עסאם מח'ול, שהוא הכיוון שרציתי לומר כבר מזמן, אני מצטערת שחברי הכנסת אהוד יתום ולאה נס כבר לא נמצאים בחדר.

דניאלה במברגר-אנוש: בכל אופן, נקודת המוצא השוויונית ששניהם יוצאים ממנה יפה מאוד, שלא תהיה איפה ואיפה, ושהאכיפה תהיה שווה כלפי יהודים וערבים, וחס וחלילה האכיפה כלפי ערבים לא גרועה יותר.

דניאלה במברגר-אנוש: אבל יש מידה מסוימת של היתממות בזווית המשווה הזאת, כאשר נקודת ההתחלה, כפי שברור לכולם – ונדמה לי ששני חברי הכנסת המכובדים אכן מודעים לה – שונה לגמרי כאשר מתייחסים לקרקעות בעיר לוד ובמדינה כולה ולנושא התכנון והבנייה במגזר הערבי, שלא לדבר על מה שקורה באזור הנגב, שם זה חמור במיוחד.

דניאלה במברגר-אנוש: האגודה לזכויות האזרח בוודאי בעד אכיפת החוק ובעד שמירה על החוק, אין על כך עוררין, אבל כאשר המדינה והעיריות לא מוצאים פתרונות לאוכלוסייה, כדי שתוכל לחיות ולקבל זכות לקורת-גג, אני חושבת שזאת זכות-יסוד לכל אדם לא פחות מאשר החוקים שאוכפים נושא של תכנון ובנייה והריסת בתים.

דניאלה במברגר-אנוש: עלינו להשכיל למצוא פתרונות לאוכלוסייה בלוד, עם הבעיות המאוד-מאוד קשות שלה, שכרגע אנחנו מתייחסים אליהן, ולתושבים במקומות אחרים, בעיות שחזרו ועלו בשנים האחרונות בוועדה הזאת, פעם בנושא זה ופעם בנושא אחר – וזה באמת לא קשור לימין ולשמאל, כי גם יושב-ראש הוועדה הקודם אמר שזה לא יתכן והיה מוכן להיות מעורב בתכנון בנייה לערבים הבדואים בנגב, שם המצב קשה אפילו יותר.

דניאלה במברגר-אנוש: לא יתכן להפעיל את אכיפת החוק מבלי לתת קודם פתרונות.

דניאלה במברגר-אנוש: זה הקו המנחה שצריך להוביל בכל הדיון הזה.

דניאלה במברגר-אנוש: ולא משנה אם זה משרד הפנים או מינהל מקרקעי ישראל או ראש העירייה, אין כאן אשמה לאדם ספציפי, מפני שלצערי זאת בעיה שמתעוררת בכל המדינה כל אימת שמדברים על הנושא הזה.

דניאלה במברגר-אנוש: זה צריך להיות האל"ף-בי"ת.

גאלב מג'אדלה: אדוני מהנדס העיר, ביקשת את זכות התגובה.

עודד ארנון: רציתי לענות לדברי מר אסמעיל ערפאת.

עודד ארנון: תוכנית המפגשים נולדה בעקבות התלונות הרבות שהיו על מעבר המסילה, גם של הולכי רגל וגם של כלי רכב, ואז הוחלט על הקמת צוות לדיון על בטיחות תוכנית המפגשים.

עודד ארנון: דובר על פתרונות אקוטיים.

עודד ארנון: התוכנית שהאדונים הציגו כאן היא תוכנית זמנית אקוטית, לפתור את הבעיה המיידית, לחפור בדיוק חצי מתוואי הכביש, שסטטוטורית מתוכנן להיות 30 מטר.

עודד ארנון: כך שהתוכנית שהוצגה כאן לא הראתה אמנם פגיעה בבתים, כי חיפשו את הפתרון האקוטי, הכי זמין והכי מהיר, אולם זה רק חלק מן התוואי.

עודד ארנון: לידיעתכם, בכל התוכניות שהזכרתי הבעיה העיקרית היא הנושא התנועתי.

עודד ארנון: לא אכנס כאן לפוליטיקה.

עודד ארנון: זה תנאי.

עסאם מח'ול: יש גם פוליטיקה תכנונית.

עודד ארנון: אני רוצה להזכיר שתוכנית פרדס שניר, תוכנית ל"ד 1300, מדברת על 3,000 יחידות דיור, כולל הלבנה של היחידות שכבר בנויות.

עודד ארנון: לידיעתכם, תוכנית לוקחת הרבה מאוד זמן.

עודד ארנון: היא חולקה ל-6 מבננים.

עודד ארנון: מבנן אחד אושר כבר לפני שנתיים, אולם בגלל התנגדות תושבי פרדס שניר לקיר שדרשו תושבי ניר צבי להקים התוכנית לא מאושרת ואי אפשר להוציא היתרים.

בותינה דביט: או שיסכימו לחיות בגטו או שלא מאשרים שום דבר.

ואסל טאהא: השטח של 7 הבתים סמוך לפרדס שניר.

ואסל טאהא: למה אתה לא מרחיב את התוכניות וכולל אותו?

עודד ארנון: בתוכנית המתאר של העיר המפגש של שלושת המסילות הוא לא מקום לחיות בו.

עסאם מח'ול: אם תשנו כאן דיסקט הכול ייפתר.

עסאם מח'ול: תשנו דיסקט, זה כל הסיפור.

עודד ארנון: התוכנית נמצאת כאן לפניי.

עודד ארנון: תוכנית אחיסמך, לשכונה יהודית לגמרי, נמצאת כבר 10 שנים על השולחן ועדיין לא אושרה.

גאלב מג'אדלה: אנחנו מתנצלים שנצא לפסק-זמן של כמה דקות.

גאלב מג'אדלה: אנחנו עולים להצביע במליאה.

גאלב מג'אדלה: (הישיבה נפסקה ב-15:00 ונתחדשה ב-15:15)

גאלב מג'אדלה: נאלצנו להפסיק את הישיבה כדי למלא חובתנו כחברי כנסת ולהצביע במליאה בהצעת אי-אמון.

גאלב מג'אדלה: מר אורי יערי בקשה.

גאלב מג'אדלה: אודה לכם אם תצמצמו בדבריכם ולא תחזרו על דברי קודמיכם.

אורי יערי: אני גר בכפר טרומן, מושב שכן לעיר לוד.

אורי יערי: יש לי חברים יהודים וערבים מלוד, ביניהם משפחת אלוחואח, בעלי הבתים.

אורי יערי: אני מכיר אותם שנים רבות.

אורי יערי: אני בן 26.

אורי יערי: סבא שלי הקים את כפר טרומן ביחד עם חברים מחטיבת הראל בפלמ"ח, ואבא שלי גר שם ואני גר שם.

אורי יערי: אני רוצה להדגיש, בניגוד למה שאמר מר גבריאלי ממינהל מקרקעי ישראל, במו עיניי ראיתי קושאן תורכי על האדמה הזאת.

אורי יערי: זה לגבי 6 הבתים של משפחת אלוחואח, ואני לא בדיוק יודע מה קורה עם הבית השביעי.

אורי יערי: אני מניח שאפשר למצוא גם אישורים מתקופת המנדט הבריטי.

אורי יערי: דברים דומים לאלה היו ונדונו בבית-המשפט לגבי משפחת ראבי בג'לג'וליה.

אורי יערי: גם שם מדינת ישראל לא הכירה באדמות של משפחת מוחמד ראבי, העניין נדון בבית-המשפט במשך שנים ובסופו של דבר חלק מן האדמה, עדיין לא כולה, חזר לבעלות משפחת ראבי בג'לג'וליה.

אורי יערי: הדברים האלה נעשו לא רק בלוד, אלא בכל הארץ, בשנים 1953-1956.

גאלב מג'אדלה: שר הפנים בשבוע שעבר החזיר כ-11,000 דונם בוואדי ערה.

אורי יערי: ההפקעות האלה נעשו בשנים 1953-1956 בכל רחבי הארץ, בהתאם לחוק, וחשוב להדגיש שכך קרה גם למשפחת אלוחואח בלוד.

אורי יערי: לעצם הענין, נאמרים בעירייה דברים, כאילו משפחת אלוחואח הם סוחרי סמים וכל מיני שטויות כאלה.

אורי יערי: זה פשוט בדיחה.

אורי יערי: האנשים האלה הם מהאנשים הטובים ביותר שיש בארץ.

אורי יערי: הם אנשים עובדים, אנשים ישרים, והדבר האחרון שהם מחפשים זה צרות והסתבכויות עם החוק.

אורי יערי: מה שמעניין אותם, בדיוק כמו כל האנשים הטובים שחיים בארץ הזאת, יהודים וערבים כאחד, להקים משפחה ולחיות בכבוד.

אורי יערי: אני מכיר אותם שנים רבות וחשוב לי להדגיש את זה.

אורי יערי: אני חושב שאנחנו צריכים לחזק את מר בני רגב, גם במישור הארצי.

אורי יערי: אנחנו צריכים להוריד ממנו את הלחץ הארצי, זה הכי חשוב.

אורי יערי: זאת הדרך.

בותינה דביט: קודם כול, אני רוצה לציין שיש לנו הרבה כבוד לראש עיריית לוד.

בותינה דביט: אנחנו רואים שהוא אכן מנסה.

בותינה דביט: אבל לא אותו אנחנו תוקפים, אלא את המדיניות התכנונית לחלוקת העיר לוד, ובדמותה גם העיר רמלה.

בותינה דביט: יש כאן חלוקה מרחבית אתנית בתוך העיר.

גאלב מג'אדלה: את לא מתכוונת למהנדס העיר.

בותינה דביט: אני מתכוונת למדיניות שהחלה בשנת 1948 ונמשכת עד היום.

בותינה דביט: מדיניות התכנון היתה תמיד של הפרדה בין שכונות ערביות ויהודיות.

בותינה דביט: היום יש בלוד יותר מ-2,000 יחידות דיור שנבנו לא כחוק של אוכלוסייה ערבית, הוצאו יותר מ-500 צווי הריסה.

בותינה דביט: יש כאן מחדל וכשל תכנוני לגבי כל העיר.

בותינה דביט: קודם כול, אנחנו מזמינים אתכם לבוא ולראות במו עיניכם את המקום, את 7 הבתים שמתוכננים להיהרס.

בותינה דביט: אנחנו מבקשים להזמין גם את שר הפנים לסיור בשכונות.

בותינה דביט: למעשה כל העיר לוד סובלת, אבל בעיקר השכונות הערביות.

בותינה דביט: אם כן, אחת ההמלצות היא שתבואו לסיור באזור.

בותינה דביט: כמו כן, אנחנו ממליצים שתמונה ועדה מטעמכם, שתתן חוות-דעת תכנונית מקצועית על כל הקשור ל-7 הבתים האלה, אולי יש חלופות תכנוניות אלטרנטיביות שיאפשרו למנוע הריסה של בתים נוספים.

בותינה דביט: הדיון הזה חייב להמשיך, אנחנו חייבים לעשות עוד דיון.

בותינה דביט: אנחנו רוצים למצות הליכים תכנוניים, למצות את המוטל עלינו כאזרחים.

בותינה דביט: אבל בינתיים אנחנו מבקשים שתמליצו על הקפאת צווי ההריסה בעיר לוד.

בותינה דביט: תודה.

גופטן אלוחואח: אני אחד מבעלי הבתים.

גופטן אלוחואח: רציתי לקנות בית בגני אביב עוד לפני שבניתי את הבית הזה.

גופטן אלוחואח: באנו לעשות חוזה, אך כאשר נודע שאני ערבי אמרו לי: עד כאן, אסור לך לקנות בית בגני אביב כי אתה ערבי, במילים האלה.

גאלב מג'אדלה: סיפרת על כך לראש העירייה?

גופטן אלוחואח: לא פניתי אל ראש העירייה.

גופטן אלוחואח: כולם יודעים על כך.

גופטן אלוחואח: כל לוד יודעת שרציתי לקנות בית בגני אביב.

גופטן אלוחואח: היינו קרובים לחתימה על חוזה, אך זה נמנע ממני מכיוון שאני ערבי.

גופטן אלוחואח: המשטרה כל הזמן לוחצת, יום ולילה.

גופטן אלוחואח: היא באה לאוהל ואומרת שרוצים להרוס את הבתים.

גופטן אלוחואח: אתמול היו אצלנו בשעה 5:30 ואמרו: אנחנו רוצים להרוס את הבתים.

גופטן אלוחואח: משטרת לוד לוחצת.

גופטן אלוחואח: מזמינים אותנו לתחנה, כל הזמן מאיימים עלינו.

גאלב מג'אדלה: מזמינים אותך להגיד לך שהם באים להרוס?

גאלב מג'אדלה: אם כך, מתייחסים אליך ברצינות.

גופטן אלוחואח: אמרו לי: למה לא תלכו לגור בשכונת הרכבת?

גופטן אלוחואח: אמרתי: למה שאני אגור בשכונת הרכבת?

גופטן אלוחואח: למה לא אוכל לגור איפה שאני גר?

גופטן אלוחואח: אמר לי השוטר: הבאנו לכם רוסיות לשם, יש שם הכול.

בני רגב: חבל מאוד שלא נמצאים כאן כעת אנשי המשטרה.

בני רגב: אם הם בחוץ, כדאי לקרוא להם.

גופטן אלוחואח: זה מה שאמרו לי שלושה שוטרים במדים.

גופטן אלוחואח: הם אמרו: אנחנו רוצים לעשות עצמאות.

גופטן אלוחואח: בשטח השוטרים רוצים לעשות עצמאות.

גופטן אלוחואח: היו לכך כמה עדים: אני ואחותי ואח שלי, כולנו שמענו את זה.

גופטן אלוחואח: הם רוצים לחגוג את העצמאות על הבתים האלה.

עזמי בשארה: הם רוצים לעשות נאכּבה לבתים האלה.

בני רגב: אני רוצה לומר דבר מה בעניין הזה, שלא נהיה כל-כך תמימים וצנועים.

בני רגב: יש עשרות ומאות אנשים במגזר הערבי שקנו דירות בתוך שכונות יהודיות ואף אחד לא מנע מהם ואף אחד לא מסוגל למנוע מהם.

בני רגב: אני אומר לך בצורה הכי כנה, אף אחד לא העז למנוע, וגם לא יכולים למנוע.

בני רגב: כאשר יהודי מוכר לערבי, כאשר ערבי רוצה לקנות הוא בא לשכונות יוקרה יהודיות וגר שם.

בני רגב: אבל שלא נהיה כאן נאיביים.

בני רגב: דיברו על עמותת "אלישיב" אבל בינינו לבין עצמנו, נראה לך שערבי ירצה לגור בשכונת חב"ד?

בני רגב: עזוב, זה לא רציני.

בני רגב: בתוך שכונות יהודיות חילוניות חיים מאות, אם לא אלפי ערבים.

בני רגב: אף אחד לא מנע ולא ימנע מהם, ואף אחד גם לא מסוגל למנוע מהם.

מהא אלנקיב: אנחנו רוצים אותה זכות.

מהא אלנקיב: אני תושבת העיר.

מהא אלנקיב: בקשר לשכונת אלישיב, שהיא שכונה לדתיים-לאומיים, הקרקע היא קרקע של מינהל מקרקעי ישראל, שכביכול נמכרה להם ב-7 שקלים לדונם.

מהא אלנקיב: זה מה שאני מבקשת, אני גם רוצה.

מהא אלנקיב: אני מוכנה לשלם גם 14 שקלים לדונם.

בני רגב: הלוואי ואוכל, ואלחם שייתנו לך בחינם, שתבני את ביתך ותהיי מרוצה.

מהא אלנקיב: אני גם רוצה לקבל אותו דבר.

גאלב מג'אדלה: את מוכנה לשלם כפול, 14 שקלים.

עזמי בשארה: לא אמרת, האם משלמים להם 7 שקלים או שהם משלמים 7 שקלים?

בני רגב: חבר הכנסת בשארה, זה לא רציני.

גאלב מג'אדלה: כבוד הקצין הגיע.

גאלב מג'אדלה: אני מתנצל שקטענו את האתנחתא שלך בחוץ.

יהודה מתוק: אני מתנצל שעיכבתי את הוועדה, פשוט סעדנו ארוחת צהרים ולא הספקנו לחזור בזמן.

גאלב מג'אדלה: החברים העלו כאן טענות, שהמשטרה מזמנת אותם ומטרידה אותם: "אנחנו באים להרוס, תצאו מהבתים", ואומרת להם עוד כל מיני דברים מפתים מסוגים שונים ומשונים.

גאלב מג'אדלה: האם אדוני יודע על כך?

יהודה מתוק: אני מתנצל שוב, אני לא מהיחידה המקומית.

יהודה מתוק: תיכף יגיע לכאן סגן מפקד תחנת לוד המעורה יותר בפרטים והוא יוכל להשיב טוב ממני.

גאלב מג'אדלה: נתאפק עד שהוא יגיע.

גאלב מג'אדלה: בינתיים גברתי היועצת המשפטית של עיריית לוד רוצה להשכיל אותנו, בבקשה.

שירי רוט: אני חושבת שקצת סוטים כאן מהעניין.

שירי רוט: אנחנו לא לפני הליכים משפטיים, כבר היו הליכים משפטיים.

שירי רוט: הדיון הזה חשוב, אני לא מזלזלת בחשיבות שלו, אבל הוא בא באיחור מה והיה צריך להתנהל הרבה לפני כן.

שירי רוט: הטענות שאתם מעלים כאן הן טענות הומניות, טענות על מדיניות, טענות שלא כל-כך מתאימות אחרי שכבר היו הליכים שהגיעו עד בית-המשפט העליון ואחרי שבית-המשפט, שבפניו יכולתם לשטוח את כל הטענות שלכם, פסק.

שירי רוט: יש לכם זכות לפנות אפילו ליועץ המשפטי לממשלה מטעמים של צדק, למה להפסיק את ההליכים המשפטיים, וזה לא נעשה.

שירי רוט: אתן כאן סקירה משפטית קצרה, למי שלא בקי בהליכים המשפטיים שכבר נעשו בתיק והסתיימו.

שירי רוט: אין הליך שעוד לא מוצה כאן, אין עוד הליך שעומד בפניכם.

שירי רוט: כל הליך אפשרי הסתיים.

שירי רוט: ב-26.5.2002 הוצאו צווי הריסה מנהליים, והם בוטלו.

שירי רוט: הוצאו שוב צווי הריסה מנהליים ב-3.12.2002 לגבי 6 מבנים.

שירי רוט: אני מדברת עכשיו על צווי הריסה מנהליים.

שירי רוט: הוגשה בקשה לביטול הצווים לבית-משפט השלום.

שירי רוט: בית-משפט השלום ברמלה דחה את הבקשה.

שירי רוט: הוגשה בקשת ערעור לבית-המשפט המחוזי.

שירי רוט: בית-המשפט המחוזי ב-13.6.2004, שנה וחצי אחרי שהוצאו הצווים, דחה את הבקשה.

שירי רוט: הוגשה בקשת רשות ערעור לבית-המשפט העליון.

שירי רוט: בית-המשפט העליון דחה את הבקשה ב-24.1.2005, וקבע: "לאור פסק-הדין שניתן בבית-משפט השלום ברמלה לגבי כתבי האישום שהוגשו בעניין הבנייה הבלתי חוקית, אין מקום לבקשה לרשות ערעור.

שירי רוט: אנחנו דוחים אותה בהסכמת הצדדים.

שירי רוט: את צווי ההריסה המנהליים ניתן יהיה לבצע בחלוף 30 ימים מיום סיום הארכה שניתנה בבית-משפט השלום בגזר-הדין".

שירי רוט: צווי ההריסה המנהליים נכנסו לתוקף ב-27.4.2005 והם תקפים למשך 30 ימים.

שירי רוט: מי שיכול להוציא אותם לפועל הוא אכן יושב-ראש הוועדה המקומית לתכנון ובנייה, שבמקרה שלנו הוא ראש העירייה.

שירי רוט: הצווים לא הוצאו לפועל ולפיכך כבר בטלים.

שירי רוט: כל הטענות שעלו כאן נגד ראש העירייה – ביצע, לא ביצע, טוב-לב, רוע-לב, טוב, רע, מכוער – לא רלוונטיים.

שירי רוט: ראש העירייה לא הוציא לביצוע את הצווים האלה.

שירי רוט: אני לא נכנסת לשיקולים, לא רלוונטי למה – משיקולים כלכליים, חברתיים, הומניטריים, זה לא רלוונטי.

שירי רוט: הצווים לא הוצאו לפועל והם בטלים.

שירי רוט: במקביל הוגשו כתבי אישום נגד 7 המבנים בתאריך 26.9.2004.

שירי רוט: לאחר שהנאשמים הודו בבנייה הבלתי חוקית ניתן גזר-דין, שקבע שהבנייה הבלתי חוקית תיהרס בתוך 6 חודשים, דהיינו ב-27.3.2005 צווי ההריסה השיפוטיים נכנסו לתוקף.

שירי רוט: אין שיקול דעת לאף אחד להחליט שלא לבצע את הצווים השיפוטיים.

שירי רוט: כרגע נכנסה כבר התקופה של אי-קיום צו בית-משפט.

שירי רוט: זה לא קשור לעירייה.

שירי רוט: זה קשור להליכים משפטיים.

שירי רוט: יושב כאן עורך-דין שיכול להסביר, אני מקווה שבצורה אובייקטיבית, מה המשמעות של צו הריסה שיפוטי.

חאלד אזברגה: תגידי לחברי הוועדה כמה צווים שיפוטיים הוצאו עד היום בעירית לוד.

חאלד אזברגה: יותר מ-400 צווים שיפוטיים.

חאלד אזברגה: מה הכוונה שלכם?

חאלד אזברגה: אתם מתכוונים להרוס 400 בתים?

חאלד אזברגה: באמת, קצת היגיון.

חאלד אזברגה: אנחנו יושבים כאן כדי לפתור בעיה, לא כדי לתת הרצאה.

שירי רוט: הטענות שמועלות כאן לא יוכלו לפתור את הבעיה.

חאלד אזברגה: אני עו"ד אזברגה, הדובר של הוועדה העממית בעיר לוד.

גאלב מג'אדלה: עורכי-דין לא מתנצחים.

גאלב מג'אדלה: פשוט אומרים את העובדות.

שירי רוט: המצב המשפטי הוא שיש צו הריסה שיפוטי בתוקף, ובמסגרת אותו צו הריסה שיפוטי הנאשמים הם שצריכים להרוס את הבתים.

שירי רוט: אם לא יהרסו – כפי שאמר כאן קודם עו"ד סמארה – ניתן להגיש כתב אישום על אי-קיום צו.

שירי רוט: זה הליך משפטי.

שירי רוט: זה לא רלוונטי למה שקורה כאן בוועדה.

שירי רוט: אם הנאשמים לא יהרסו את הבתים במסגרת הזמן שנקבע, הוועדה המקומית רשאית להרוס.

שירי רוט: הוועדה המקומית לא צריכה להסביר למה היא מוציאה צווים שיפוטיים לתוקף.

חאלד אזברגה: היום בעיר לוד יש יותר מ-400 צווים שיפוטיים על בתים של ערבים.

חאלד אזברגה: עובדה, יש בתים שהולבנו, או נכנסו לתוכנית ההלבנה, תוכנית ל"ד 1300, גם אחרי שהוצא צו שיפוטי.

חאלד אזברגה: אני לא מדבר על צו מנהלי אלא על צווים שיפוטיים.

חאלד אזברגה: אחרי שהוצאו לגביהם צווים שיפוטיים הוכנסו לתוכנית וניתן להלבין אותם.

חאלד אזברגה: המצב המשפטי ברור לנו.

חאלד אזברגה: אם היה סיכוי משפטי, היינו פונים מזמן לבית-המשפט.

חאלד אזברגה: באנו לכבוד ועדת הכנסת והבאנו את כל הגורמים כדי לחשוב ביחד איך לעזור לפתור את הבעיה על הצד הטוב ביותר.

חאלד אזברגה: אני רוצה להדגיש כמה דברים.

חאלד אזברגה: אני חושב שלראש עיריית לוד יש כוונות טובות והוא רוצה לעשות דברים טובים.

חאלד אזברגה: אני גם חושב שמי שדוחף להריסת הבתים האלה, או כל בית אחר בעיר לוד, זה לא ראש העירייה.

חאלד אזברגה: דוחפים מלמעלה, דוחפים כאן מהכנסת ומהממשלה.

חאלד אזברגה: משרד ראש הממשלה דוחף להריסה.

גאלב מג'אדלה: אתה מתכוון למדיניות.

גאלב מג'אדלה: הכנסת הרי נפרדת מהממשלה, יש הפרדת רשויות.

חאלד אזברגה: הכוונה שלי, שהדרג הכי בכיר במדינה דוחף למדיניות ההרסנית הזאת.

חאלד אזברגה: נציג מינהל מקרקעי ישראל, מר גבריאלי, דיבר על הפלישה ועל אדמות המדינה.

חאלד אזברגה: יש ספק רב בעניין הבעלות, ואנחנו לא רוצים להיכנס לזה עכשיו.

חאלד אזברגה: אבל אנחנו רוצים לשמוע פתרון.

חאלד אזברגה: כדי לתת פתרון, קודם כול האנשים האלה לא צריכים להרגיש מאוימים.

חאלד אזברגה: אוהל המחאה ניצב שם כבר חודשיים והאנשים האלה לא ישנים בלילות.

חאלד אזברגה: ראש העירייה דיבר בפה מלא על קיפוח הערבים בעיר לוד.

חאלד אזברגה: באמת כל הכבוד לך.

חאלד אזברגה: הוא דיבר גם על חוסר האונים של הרשויות לפתור את הבעיות בעיר לוד.

חאלד אזברגה: אבל רשויות המדינה החליטו שפתרון הבעיה בעיר לוד הוא דווקא בהריסה.

חאלד אזברגה: הם רוצים להתחיל לפתור את הבעיה דווקא על-ידי הריסה.

גאלב מג'אדלה: זה לא נכון.

גאלב מג'אדלה: שמענו את נציג משרד הפנים, הוא לא רוצה להרוס.

חאלד אזברגה: ההיגיון הזה פגום, והוא לא יעבור.

חאלד אזברגה: גם אם יהרסו את הבתים האלה, אני אומר לך, אנחנו נבנה אותם מחדש והאנשים ימשיכו לגור שם.

חאלד אזברגה: הפתרון הוא לא הריסה.

חאלד אזברגה: הפתרון הוא לדבר עם האנשים, להציע להם, אם בכלל, פתרונות חלופיים שיהיו מקובלים על כולם, ולצורך כך אנחנו זקוקים לתקופת זמן, לתקופת רגיעה.

חאלד אזברגה: אנחנו מבקשים שהיום יצהירו שיש עיכוב ביצוע, שלא יהרסו את הבתים בתקופה הזאת, כדי שנוכל להתחיל לדבר.

אהוד גבריאלי: אתה מייעץ ללקוחות שלך לעבור על החוק?

חאלד אזברגה: אני מייעץ ללקוחות שלי לשמור על החוק, אבל מצד שני אני רואה שאתם מנצלים לרעה את החוק.

חאלד אזברגה: זאת ההתגלמות של ניצול לרעה של החוק.

חאלד אזברגה: מה נתתם לערבים בלוד ב-57 השנים האחרונות?

חאלד אזברגה: אתה נציג מינהל מקרקעי ישראל.

חאלד אזברגה: האם אפשרתם ל-25,000 ערבים פתרונות דיור?

חאלד אזברגה: זה מה שאתם מתגאים בו?

חאלד אזברגה: תתביישו לכם.

אהוד גבריאלי: מי שצריך להתבייש זה אתה.

גאלב מג'אדלה: מר אזברגה, אתם הרי שכנים.

גאלב מג'אדלה: למה לא שאלת אותו את השאלות האלה?

גאלב מג'אדלה: תיגש אליו ותשאל אותו.

גאלב מג'אדלה: כבוד הקצין, אני מאמין תמיד שהמשטרה היא מערכת קונסטרוקטיבית לשמירה על החוק, למען זה היא קמה.

גאלב מג'אדלה: אמר כאן אחד החברים שהמשטרה מפעילה לחץ על המשפחות המתגוררות באותם בתים לפנות את הבתים, ונאמרו גם דברים שונים ומשונים, פיתויים שונים שהוצעו להם כדי שיעזבו את הבתים.

גאלב מג'אדלה: שאלתי את כבוד הקצין והוא אמר שאתה יכול להשיב על השאלות.

שי אזולאי: אני סגן מפקד תחנת לוד.

שי אזולאי: אני רוצה לומר מייד בהתחלה שאין לנו שום צד ושום עניין, לא בעד ולא נגד.

שי אזולאי: המדיניות של משטרת מחוז המרכז, בייחוד במגזר הערבי, בייחוד בלוד – אדוני מוזמן לראות את זה – היא מאוד מוכוונת, גם למגר את תופעות הסמים בעיר וגם ליצור אווירת שיתוף עם הקהילה וליצור פרויקטים משותפים.

שי אזולאי: לטענה הספציפית, אני לא מכיר את הדברים.

שי אזולאי: אנחנו מעורבים בסך הכול כדי להיכנס לתיאום ציפיות.

שי אזולאי: אם וכאשר נידרש לתת סיוע – אני מדגיש: סיוע, המשטרה לא הורסת אלא מסייעת – אנחנו בסך הכול רוצים לראות מול מי אנחנו פועלים כדי שנדע איך להתייחס לזה.

גאלב מג'אדלה: אני שמח שרב-פקד שי אזולאי מצטרף להידברות, להבנות, להסכמות.

אורי יערי: אני מעיד על כך שהוא בסדר.

גאלב מג'אדלה: תמיד סברתי שתפקיד המשטרה לסייע לאוכלוסייה ולהיות עזר כנגדה.

גאלב מג'אדלה: אני שמח לשמוע את הדברים שאתה אומר.

איזדורה כהן: אני חברה של המשפחות בעלות הבתים מאז תחילת המאבק על הבתים שלהם, כלומר מ-2002.

בני רגב: היא חברה גם של הרוסים.

גאלב מג'אדלה: היא בעד החלשים.

איזדורה כהן: סליחה, הם לא חלשים.

איזדורה כהן: אני מלווה אותם במאבק הזה מתחילתו, ואני גם חברה אישית שלהם.

איזדורה כהן: רציתי להתייחס בקצרה לדברי היועצת המשפטית וגם לשאול את ראש העירייה שתי שאלות, ברשותך.

איזדורה כהן: אחרי שהיועצת המשפטית פירטה את השתלשלות העניינים המשפטית, שכולנו דווקא כן יודעים ומבינים אותה, סיכמה בשורה התחתונה שהוועדה לא חייבת להסביר למה היא הורסת בתים.

איזדורה כהן: כלומר, הוועדה תהרוס כי מותר לה.

איזדורה כהן: זה בעצם התייחסות טכנוקרטית למקצוע הייעוץ.

איזדורה כהן: בסדר, לכולנו יש מקצועות ואנחנו יודעים לפעול במסגרת המקצועות שלנו.

איזדורה כהן: נאמר כאן שהוועדה לא חייבת להרוס.

איזדורה כהן: נכון, מותר לה, אבל היא לא חייבת להרוס.

איזדורה כהן: אנחנו נמצאים כאן בדיון שמטרתו לנסות למצוא דרך לפתור את העניין בדרך יותר קונסטרוקטיבית, למרות שלוועדה מותר להרוס.

איזדורה כהן: אני רוצה לשאול את ראש העירייה מר בני רגב שתי שאלות.

איזדורה כהן: בדבריך בתחילת הישיבה התחלת להציע הצעה, ואיכשהו הדיון הוסט ושמענו רק התחלה של ההצעה.

בני רגב: חבר הכנסת בשארה הפריע לי.

עזמי בשארה: אני מתחיל לתפוס שאתה מזרחי כמונו, אתה נעלב מהר ...

איזדורה כהן: אשמח מאוד אם תוכל לפרט ולהסביר את ההצעה.

איזדורה כהן: שאלה שנייה, חייבים לשמור על החוק, אבל כפי שאמר העו"ד סמארה – ואני לא עורכת-דין – זה שהעירייה או ועדה תבוא להרוס את הבתים זה לא האפשרות היחידה, לא הדרך היחידה לשמור על החוק ויש חלופות.

איזדורה כהן: על רקע מה שאמרתי עכשיו רציתי לשאול אותך, עם כל הרצון הטוב שאתה מציג כלפי האוכלוסייה, אם יש חלופות חוקיות לא פחות מהריסה – והיו דיבורים על אפשרויות תכנון, מה אפשר, מה אי אפשר, האם זה מפריע לתכנון – למה למהר?

איזדורה כהן: למה לא לבחור בחלופה אחרת, לחשוב שוב בצורה רצינית, מקצועית ויסודית ולבחון את כל החלופות האלה אחת לאחת?

איזדורה כהן: אנשים לא מבקשים לבטל צו בית-משפט, לבטל פסק-דין, כי אי אפשר.

איזדורה כהן: אנחנו לא ילדים קטנים, כולנו מבינים את זה.

איזדורה כהן: אבל יש דרכים שהן כן חוקיות, ואתה אומר שיש רצון טוב.

איזדורה כהן: למה למהר?

איזדורה כהן: למה לא ללכת בדרך החוקית, שמאפשרת להתעכב ולבחון את הדברים?

גאלב מג'אדלה: תודה רבה לגברת כהן.

גאלב מג'אדלה: כבוד ראש העירייה אמר בתחילת הדיון שהוא בעד הקמת פורום כדי לנסות למצוא פתרונות מניחים את הדעת.

איזדורה כהן: ולגופו של עניין, מה יקרה עם הבתים בינתיים, מחר בבוקר?

בני רגב: לא הורסים את כולם בבת אחת.

גאלב מג'אדלה: כבוד ראש העירייה, שקיבל כאן את הכבוד הראוי והיחס החם, אמר את הדברים באופן הכי ברור, שהוא בעד הקמת פורום כדי ללבן את הסוגייה.

בני רגב: אני מציע.

גאלב מג'אדלה: הוא הציע להקים פורום כדי ללבן את הסוגייה ולהגיע לפתרונות חליפיים ולתת מענה לבעיה כאובה, רגישה וסבוכה.

גאלב מג'אדלה: אנחנו כיבדנו את זה.

בני רגב: היות וזה נרשם בפרוטוקול אני חייב לומר עוד דבר.

בני רגב: כאשר שמעתי את עוזר שר הפנים, שבא לכאן ביוזמת השר ואמר שחשוב מאוד לחשוב ביחד איך לפתור את הבעיה, ואני מבין שגם השר אולמרט סבור אותו דבר וכך גם עוד נציגים והחברים היושבים כאן, לכן הגעתי למסקנה הזאת.

בני רגב: לפני כמה שנים אילצו אותי לחתום על צו הריסה, על הדבר הכי קשה שיכול להיות, הריסת מסגד בפרדס שניר.

בני רגב: חשוב שכולם יידעו את זה, והמגזר הערבי יודע את זה.

בני רגב: בסופו של דבר מי שבא למסגד ואמר, ביחד עם כולם: על גופתי יהרסו את המסגד, הייתי אני.

בני רגב: באומץ-לב עשיתי את זה.

עסאם מח'ול: עכשיו צריך לעזור למנוע הריסה של הבתים האלה.

בני רגב: היו לי כל הסיבות שבעולם, אולם באתי באומץ-לב, לבד.

בני רגב: אמרו לי: אל תלך לשם כי יכולים לאכול אותך עם העצמות, אולם לא היססתי אפילו לרגע.

בני רגב: העיר לוד היא דוגמה לכל ערי ישראל ביחסים שבין יהודים וערבים בעיר.

בני רגב: בית-ספר התיכון המקיף הערבי "אורט" זכה בפרס על היחסים בין יהודים וערבים, בית-הספר היחידי במדינת ישראל.

בני רגב: בתחום הזה אנחנו דוגמה.

בני רגב: אני בטוח ומשוכנע, אין לי ספק שכל הריסה לא תוסיף.

בני רגב: אבל שוב אני חוזר ואומר, וחובתי להגיד את זה כראש העירייה, צריך להפסיק עם הבנייה הבלתי חוקית, להפסיק את זה מיד.

בני רגב: אמרתי את זה לא פעם ולא פעמיים בנוכחות המנהיגות, בנוכחות הציבור.

בני רגב: לא יתכן שיהיה הפקר.

בני רגב: כשרוצים לעשות משהו, אני פתוח.

בני רגב: תבואו, תפנו, נראה, נילחם, ניאבק.

בני רגב: אני אומר לכם מכל הלב ומכל הנשמה, ואתם יודעים שאני לא דמגוג, אני לא רק מדבר, אני גם מתכוון.

בני רגב: אבל גם לי יש אחריות.

בני רגב: אני מנהל את העיר הזאת ואני לא יכול לאפשר הפקרות.

בני רגב: מסביבי יש הרבה לחצים, ואני מרגיש את הלחצים.

בני רגב: העיר הזאת היא שעומדת לנגד עיניי.

בני רגב: אם לא נחיה ביחד בשיתוף פעולה, חס וחלילה שלא יקרו דברים מעבר לזה.

בני רגב: אני בטוח ומשוכנע, ביחד נעשה את זה.

בני רגב: אני מברך על היוזמה שלך, אדוני היושב-ראש, על היוזמה של כל חברי הכנסת.

בני רגב: אני אומר גם לציבור הזה, שחברי הכנסת האלה לא באו לכאן רק לעשות הצגה, אלא באו מתוך מודעוּת, מתוך כאב.

בני רגב: אני אומר לכם את זה.

בני רגב: כשחשבתי להגיד משהו אחר אמרתי אותו.

בני רגב: יושב-ראש ועדת הפנים ואיכות הסביבה הגיע אליי באופן אישי ללמוד את הבעיה, לשמוע עליה.

בני רגב: חברי הכנסת כאן, אין אחד שלא צלצל אליי לא פעם ולא פעמיים וביקש לבדוק איך להקל.

בני רגב: כל זה ייאמר לזכותכם.

בני רגב: אבל אני מבקש מכם, מעבר לדאגה הזאת, יהיו גם כאלה שתורו להם על אכיפת החוק, שלא יהיה הפקר.

בני רגב: אני בטוח שכחברי כנסת לא תתנו יד למי שעובר על החוק.

בני רגב: לא רק לבוא ולבקש ולדרוש ולדאוג, אלא גם לדרוש מאלה שעוברים על החוק.

בני רגב: אני מבין את הסיבות, אני נאכל, יום-יום אני עובר את זה.

בני רגב: אני מקבל הערות, אני מקבל נזיפות, אני מקבל "איומים" (במרכאות), אומרים לי שאני לא מתאים לתפקיד כי אני מאפשר בנייה בלתי חוקית.

בני רגב: אף אחד לא יכול להוציא אותי מכאן.

בני רגב: כמה שמשרד הפנים ניסה, המציאו ועדות חקירה, איימו במינוי ועדה קרואה, לא יכולים להוציא אותי בשום פנים ואופן.

בני רגב: נבחרתי ברוב גדול של 60%, בבחירות דמוקרטיות, ואני נותן את הנשמה לעיר הזאת.

בני רגב: העיר הזאת יקרה לי, ובמיוחד המגזר הערבי.

בני רגב: אני מבטיח למגזר הערבי שבעוד שנה-שנתיים תחושו כבר בשינוי.

בני רגב: המגזר הערבי נמצא אצלי בראש סדר העדיפויות, ואני אומר את זה באומץ-לב.

בני רגב: אני רוצה לתת פתרונות למגזר הערבי כדי שהמגזר היהודי יחיה טוב יותר.

בני רגב: אם הם לא יקבלו את מינימום הטיפול, כולנו נסבול.

בני רגב: אני שמח על התמיכה, אני מודה לכם ומברך אתכם.

בני רגב: תהיו אתנו בעניין הזה.

בני רגב: תלוו את זה, לא רק בעניין שלפנינו, תלוו בכלל, באופן כללי.

בני רגב: 7 הבתים – ייהרסו או לא ייהרסו – בסופו של דבר זאת תהיה החלטה מלמעלה.

בני רגב: אבל בואו נדאג הלאה לעתיד של העיר הזאת.

עסאם מח'ול: זאת לא החלטה מלמעלה.

עסאם מח'ול: זאת החלטה שלך.

גאלב מג'אדלה: אני מבקש לסכם את הדיון.

גאלב מג'אדלה: ברוח דבריו של ראש העירייה, אנחנו עושים הכול כדי למצוא פתרונות בהסכמה, כדי להתמודד עם הבעיה ולהגיע להבנה.

גאלב מג'אדלה: אנחנו רוצים לעשות כמה צעדים, כדי לא לפגוע בחוק, להיפך, כדי לשמור על החוק.

גאלב מג'אדלה: אנחנו מבקשים לעכב הליכים ולקיים שיחות בהסכמה ובהידברות.

גאלב מג'אדלה: את כל זה יעשה צוות.

גאלב מג'אדלה: מקובלת עליי הצעתכם, שיקום צוות, שיישבו בו כל הגורמים – בראש ובראשונה התושבים ונציגיהם – כדי שיוכלו להגיע לפתרונות בהבנה ובהסכמה.

גאלב מג'אדלה: אני שמח שהמשטרה נמצאת כאן והיא שותפה למהלך הזה.

גאלב מג'אדלה: שלא תהיינה אי-הבנות, אנחנו לא חושבים שאם יהרסו 70 בתים אז קרנה של הבנייה החוקית תעלה, ואנחנו לא חושבים שאם הורסים מרפסת אחת זה יתרום לחיים המשותפים בעיר.

גאלב מג'אדלה: על כן, גם על דעת משרד הפנים, ועל-פי המסמך ששלח ממלא מקום ראש הממשלה השר אולמרט, ועל דעת כל הגורמים שנמצאים כאן אנחנו מבקשים שיקום צוות.

בני רגב: מי יקים אותו?

גאלב מג'אדלה: העירייה.

בני רגב: לא.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, אל תשאיר את זה בעלמא.

גאלב מג'אדלה: אנחנו מבקשים שיקום צוות, שיהיו בו כל הגורמים: משרדי הממשלה, העירייה, התושבים, מערכת התכנון, מערכת האכיפה.

גאלב מג'אדלה: הצוות הזה יפעל במשך 3 חודשים, ובעוד 3 חודשים נידרש לעניין הזה פעם נוספת.

גאלב מג'אדלה: אני מוכן לקבל הצעות, ביחד עם ראש העירייה, מכל הגורמים שנמצאים כאן כיצד להקים את הצוות.

גאלב מג'אדלה: זה צריך להיות צוות מצומצם, יעיל, שלנגד עיניו עומדת מטרה אחת:

גאלב מג'אדלה: איך לפתור את העניין כאשר אנחנו מבטיחים גם את טובת האוכלוסייה, גם שמירה על החוק, וגם מסר לציבור שאנחנו לא נותנים פרס למי שעובר על החוק.

גאלב מג'אדלה: להיפך, אנחנו עושים הכול כדי לשמור על החוק ולהשאיר את אוכלוסיית לוד, לא רק בתחושה טובה, כי התכנון באמת חשוב.

גאלב מג'אדלה: אנחנו רוצים שהתכנון יהיה חלק אינטגרלי מחיי התושבים.

ואסל טאהא: אבל צריך לשתף את התושבים.

גאלב מג'אדלה: התכנון צריך לשרת אותם, לסייע להם ולשפר את חייהם, כאשר הם שותפים מלאים לתכנון.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, יש מקום לקבל את ההצעה על סיור של הוועדה במהלך 3 החודשים הללו.

גאלב מג'אדלה: יחד עם זאת, מר בני רגב, שמעתי את הכאב שלך.

גאלב מג'אדלה: ועדת הפנים ואיכות הסביבה תבוא ללוד במהלך 3 החודשים הקרובים ונעמוד מקרוב על מה שקורה.

גאלב מג'אדלה: גם נסייע בידך למצוא פתרונות חליפיים, וגם נאמר לאזרחים שיש לנו עניין שהם יהיו אנשי חוק וסדר, כך אנחנו רוצים לראות אותם.

עזמי בשארה: צריך לקבוע כאן מכניזם ברור, איך תקום הוועדה ומי יקים אותה.

עזמי בשארה: היא לא תקום לבד.

עזמי בשארה: מישהו צריך למנות אותה.

גאלב מג'אדלה: ראש העירייה ואני נדבר עם כל הגורמים, כולל נציג מינהל מקרקעי ישראל.

גאלב מג'אדלה: מר גבריאלי, תצטרך להיות חלק מן הצוות הזה.

גאלב מג'אדלה: אנחנו רוצים שמינהל מקרקעי ישראל יציע פתרונות.

גאלב מג'אדלה: לא רק יפקיע קרקעות של ערבים, אלא גם ייתן פתרונות למצוקות של ערבים.

גאלב מג'אדלה: אני חושב שזה חלק מתפקיד המינהל.

גאלב מג'אדלה: אבל כדי שכולנו נפעל נכון, נצטרך להיעזר ביועצים המשפטיים ולקדם הליך שיבטיח לנו אפשרות לפעול יחד כצוות.

בני רגב: אני מודיע לך, אדוני היושב-ראש, אני לא אחראי למינוי הוועדה.

בני רגב: שוועדת הפנים ואיכות הסביבה תמנה את חברי הוועדה ותחליט מי יעמוד בראשה.

בני רגב: אני לא ממנה את הוועדה.

בני רגב: אני רוצה לומר עוד משהו לפרוטוקול.

בני רגב: לצערי, המשטרה הצטיירה כאן בצורה מכוערת, כאשר אנשי המשטרה לא היו כאן, ואני אומר לכם, המשטרה הזאת היא דוגמה ומופת ליחסי קהילה-רשות, אין לכם מושג עד כמה.

בני רגב: המשטרה נותנת את כל שהיא יכולה במגזר הערבי כדי לנסות לפתח אותו.

בני רגב: שלא יצטייר כאילו המשטרה פועלת נגד מישהו.

גאלב מג'אדלה: שלא תהיינה אי-הבנות, ב-3 החודשים הקרובים אף צד לא ייעשה דבר כדי לפגוע בצד השני.

גאלב מג'אדלה: אני מבקש מתושבי לוד הערבים, אני רוצה לקוות שלא יגיעו אליי שום תלונות על כך שנשמעו דיבורים נגד ראש העירייה.

גאלב מג'אדלה: ראש העירייה נבחר על-ידכם.

גאלב מג'אדלה: אתם צריכים לראות בו ראש עירייה שלכם.

גאלב מג'אדלה: כך חשתי כשביקרתי אצלכם, שאתם רואים בו ראש עירייה ואתם נותנים לו כבוד גדול, ואני רוצה שכך יישארו הדברים.

גאלב מג'אדלה: רק בהבנות, רק בהידברות תמצאו את כל הפתרונות יחד.

גאלב מג'אדלה: אני מודה לך אדוני ראש העירייה.

גאלב מג'אדלה: אני חושב שעשית היום צעד גדול, ביחד עם כל הכוחות שנמצאים כאן.

גאלב מג'אדלה: אנחנו יוצאים מכאן עם הפנים קדימה, לטובת העיר לוד, עיר של כל תושביה.