ועדת הפנים ואיכות הסביבה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 352, 2004-12-27 14:15

לאה נס: שלום, אני מתכבדת לפתוח את הישיבה.

לאה נס: הנושא הזה לא רק מעניין וחשוב לי, ולפני הכל אני רוצה להציג כבר את השורה האחרונה, כי ביום שפרסמתם את הדוח ולקחתי ממנו את המבט שראיתי, והגשתי הצעת חוק – תיקון לחוק המו"פ התעשייתי ותיקון עידוד השקעות הון, התיקון אומר שמפעלים, חברות, עברייני סביבה לא יוכלו לקבל את התקציב או התמיכה שהם מקבלים גם ממרכז ההשקעות וגם מהמדען הראשי.

לאה נס: זה יכול להיות גם הסיכום של הישיבה - זה מאוד חשוב, בצורה שהראיתם את הדוח.

דבורה סיליסטרומן: לגבי הדוח; הדוח מציג תמונה עגומה של השנה האחרונה בתחום איכות הסביבה.

דבורה סיליסטרומן: אפשר לראות את זה בעיקר בנושאי זיהום האוויר, פשוט משתלם לזהם.

דבורה סיליסטרומן: מפעלים תעשייתיים ממשיכים לזהם, יש חריגות של אלפי אחוזים מהתקן, יש קנסות שלא מהווים הרתעה ממשית, ופשוט משתלם לזהם.

דבורה סיליסטרומן: ניתן לראות את זה גם בתחום המים, ראינו את זיהום מקורות המים, אין טיפול הולם בנושא הזה.

דבורה סיליסטרומן: חובת הדיווח, למשל, על איכות מי השתייה, חובה שנקבעה בחוק לפני שלוש שנים, עד היום לא מצאו את הדרך הנכונה לפרסם את הדיווח.

דבורה סיליסטרומן: בשום רשות מקומית היום לא מפרסמים דיווח על איכות מי השתייה.

דבורה סיליסטרומן: יש אזורים מאוד בעייתיים כמו בית הכרם, רמת השרון, שם הדיווח מאוד חשוב, כפי שידוע, לפני מספר חודשים התגלה מזהם חדש במי השתייה שהעלה חרדה רבה בקרב הציבור ובצדק, ובעקבות היעדר דיווח נאות, התושבים לא יודעים מה לעשות.

דבורה סיליסטרומן: הדוח מציג תמונה עגומה גם בנושאים אחרים שנוגעים לשטחים פתוחים ולסגירת המרחב הציבורי בפני הציבור.

דבורה סיליסטרומן: על זה לא נרחיב כרגע, הישיבה נועדה במיוחד לפרק הכלכלי, ועורכת הדין תמר גנות תמשיך.

תמר גנות: הנושא מוכר לכל היושבים פה.

תמר גנות: מבדיקה עולה שגופים בתעשייה ומסחר נותנים מענקים למפעלים שמזהמים את הסביבה, מדובר במפעלים שידועים כמזהמים את הסביבה, שנמצאו כמזהמים את הסביבה על ידי המשרד לאיכות הסביבה בבדיקות שונות ואפילו מפעלים שהורשעו ונקנסו בעקבות זיהום הסביבה.

תמר גנות: זה עולה כמו תיאטרון אבסורד ממשלתי, שביד אחת הממשלה נותנת קנסות מגוחכים, ומהצד השני היד השנייה של הממשלה נותנת מענקים ומעודדת את המשך הפעילות של אותם מפעלים.

תמר גנות: יש עם זה בעיה ברמה העקרונית, והיום כולנו יודעים שפגיעה בסביבה אינה משהו מופשט, מדובר בפגיעה בחיים ובבריאות של האנשים.

תמר גנות: אסור שמפעלים כאלה יקבלו מימון ממשלתי.

תמר גנות: יש עם זה בעיה גם ברמה הכלכלית, המטרות שהחוק בא להגשים, אין שום הגיון כלכלי במתן מענקים למפעלים מזהמים, אי אפשר לדעת מה יקרה עם אותם מפעלים, מתי הם יקבלו צו סגירה, זה יכול לפגוע ביחסי המסחר הבין לאומי, זה מצב בעייתי שחייב להשתנות ואסור היה שיקרה מלכתחילה.

שגית פורת: במקביל לעבודה המקיפה שעשו באדם טבע ודין, אנו בשלבי עריכה אחרונים, זה מכיוונים אחרים, ואנו הסתכלנו על התקציב של המשרד לאיכות הסביבה בכל מה שקשור לאכיפה ומהצד השני גם השקעות בתעשייה סביבתית.

שגית פורת: התקציבים יורדים בצורה דרסטית, בעיקר התקציבים של השנה הבאה, ממש אפשר לראות טורים גרפיים בצניחה חופשית משנת 2000 עד 2005 בתקציבים שמוקצים לצורך העניין.

לאה נס: יש לך מספרים של השנתיים האחרונות?

שגית פורת: תקציבי אכיפה וניטור: יחידת הפיקוח לאיכות הסביבה, בשנת 2000 התקציב שלה היה 5 מיליון ו-86,000.

שגית פורת: בשנת 2001 זה ירד בערך בחצי, אנו מדברים על התקציב שעדיין לא עודכן אחרי הקיצוצים הנוספים ב-2005, אך נכון להיום באתר משרד האוצר התקציב הוא 259,000, מ-5 מיליון ב-2000.

שגית פורת: ניטור אוויר ארצי, מ-13 מיליון לכ-2.5, מניעת זיהום מים מ-25 מיליון ל-5 מיליון ושלושת רבעי, אגף לחומרים מסוכנים מ-26 מיליון לפחות מ-10 מיליון, סקרים ומחקרים 5 מיליון ו-800,000 ל-334,000, יחידת רישוי עסקים – 825,000 בשנת 2000, 78,000 בשנת 2005.

אוהד אורנשטיין: מרכז ההשקעות, אני יכול לדבר גם על המדען הראשי, תומך כל שנה במאות מפעלים, חלקם מזהמים.

אוהד אורנשטיין: עובדת היותם מזהמים אינה חלק מהמידע שמועבר אלינו.

אוהד אורנשטיין: אנו מתייחסים לכל מפעל - דבר ראשון לגבי ההיבטים הכלכליים, ודבר שני האם הם עונים על מטרות החוק, שבגדול זה ייצוא ותעסוקה.

לאה נס: אמרתי שיש לשנות את מטרות החוק.

אוהד אורנשטיין: אם מדובר במפעלים שמכונים מפעלים מזהמים, בדרך כלל כוללים את תוכנית ההשקעה טיפול בסביבה.

אוהד אורנשטיין: אנו נוהגים לאשר את זה גם אם זה לא קשור לתוכנית הספציפית, כלומר בא מפעל, אם ניקח את מכתשים, בכל תוכנית כמעט יש לו היבטים סביבתיים או כחלק מהשקעות גם לתיקון דרישות שנכפו עליו על ידי המשרד לאיכות הסביבה, דרישות לגבי השקעות בעבר.

אוהד אורנשטיין: לכן עצם היותם נסעדים על שולחננו, רק משפר את מצבם כלפי הסביבה, כי הם מבצעים השקעות שייתכן שהיו מבצעים כך או אחרת, אך כך הם מבצעים בסיוע המדינה.

אוהד אורנשטיין: נכון שאנו לא לוקחים בחשבון האם הוא מזהם או לא, כי זה לא חלק מהקריטריונים.

אוהד אורנשטיין: הציע היועץ המשפטי שלנו גם לגבי חוק המו"פ וגם לגבי חוק עידוד השקעות שעוברים רוויזיה, זה הזמן הנכון- -

לאה נס: אני שמחה שמצאתי לנכון להגיש את זה.

לאה נס: איך אומרים - איך לא חשבנו על זה קודם, במיוחד שאני לא מדברת על טיפולים, אלא יש עברייני סביבה.

לאה נס: רוב המזהמים, לצערנו, יודעים מראש שסיכוי נמוך שיתפסו אותם.

לאה נס: אני מדברת על אלה שמזהמים ונמצאים בתהליכים משפטיים, והם עברייני סביבה ידועים, בטח למערכת, ואי אפשר במקביל להיות.

לאה נס: אז מי שהיה עבריין סביבה ושילם את העניין, עשה את השיפור, זה לא אומר שהוא לא יכול בעתיד לקבל את התקציבים המתאימים, אך להיות בו בזמן עבריין סביבה, להיות בהליכים, ולקבל את התקציבים, זה פשוט אבסורד.

לאה נס: בכלל, כל תהליך האכיפה, אני חושבת גם על שינוי של חקיקה, שתהיה ענישה מנהלית מיידית ולא להיכנס למערכת הזאת, חייבים לפתור את העניין הזה.

לאה נס: אנו אומרים שהמזהם משלם, אך הוא לא משלם.

אוהד אורנשטיין: ארגון חיים וסביבה עשה עבודה דומה.

אוהד אורנשטיין: המוזר הוא שזה בעיתוי כמעט מקביל, פרסמה עבודה על ידי בחורה בשם נוגה ציון, ולפני כמה ימים היה לנו דיון אצלנו במשרד עם נציגי איכות סביבה, יחד עם נוגה ונציגים נוספים של המשרד, היה ירון ארנון ומנהלת מחוז ירושלים.

אוהד אורנשטיין: בין היתר הם העלו את אותם טיעונים על הנושא שמפעלים לא משקיעים בסביבה.

אוהד אורנשטיין: לפני כחצי שנה ניסיתי להכניס לחוק החדש תמיכה בנושא סביבה, צלח בידי מעט, כי הקריטריון הבסיסי זה ייצור, ומפעלי סביבה זה לאו דווקא ייצור.

אוהד אורנשטיין: רציתי לדעת כמה משקיעים בתעשייה בנושאי סביבה, לא היה שום אומדן.

אוהד אורנשטיין: כרגע הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה עושה אומדן.

אוהד אורנשטיין: זרקתי מספר, הוא אמנם היה זרוק, אך אף אחד לא הביא מספר טוב יותר.

אוהד אורנשטיין: גם בדקתי כמה מפעלים.

אוהד אורנשטיין: בין היתר צלצלתי לכי"ל, ושאלתי אותם כמה הם משקיעים באיכות סביבה, כי אלינו לשולחן הם כמעט לא מגיעים כבר, ההשקעות הגדולות שלהם בוצעו בתחילת שנות ה-90', והיום הם כמעט לא מגיעים לשולחננו.

אוהד אורנשטיין: המספרים שהם זרקו לי, שמאמצע שנות ה-90' ועד 2003 או 2004 – אני לא זוכר - הם השקיעו כ-120 מיליון דולר באיכות סביבה.

אוהד אורנשטיין: זה לא הובא אלינו בכלל.

אוהד אורנשטיין: כלומר הם יודעים שהם צריכים להשקיע, והם משקיעים.

אוהד אורנשטיין: אם הם מבצעים תוכניות השקעה שעונות על הקריטריונים שלנו, הן יכולות להיכלל בפנים.

אוהד אורנשטיין: אך לא נכון שהתעשייה לא משקיעה בסביבה.

אוהד אורנשטיין: היא מודעת לנושא, משקיעה בסביבה.

אוהד אורנשטיין: אם אני לוקח את כי"ל כמשל, רוב ההשקעות שלהם זה בנושא סביבה ולא בנושאים של פיתוח והרחבת כושר הייצור.

לאה נס: קשה לי להתרשם מהמספרים הגדולים שהחברות הגדולות משקיעות, לא מתוך זלזול, אלא מה שחשוב זה השורה האחרונה – האם ההשקעה שלהם באמת מונעת מהם לזהם בתקנים של המדינה שלנו, שגם כך אנו יודעים שהתקנים יכולים עוד להשתפר.

לאה נס: אתה חייב להשתמש בטכנולוגיה שמתאימה ושלא מזהמת.

לאה נס: משקיעים הרבה כסף, ובסופו של דבר עדיין מזהמים - לא עזרנו בכלום.

לאה נס: אין כאן תמורה בעד האגרה.

לאה נס: התשלום וההשקעות חייבים להיות כך שהם יביאו לפתרונות ולא יזהמו.

לאה נס: להראות סעיף של השקעה בסביבה זה נחמד, אבל לא יותר מזה.

לאה נס: זה חייב לעשות את הפעולה שלו, אחרת לא עוזר, להתרשם מהסכומים הגדולים.

תמר גנות: אני יכולה להביא את מכתשים כדוגמה למפעל שמשקיע בסביבה, והוא דוגמה שאם לא היתה כל כך עצובה, היא היתה כמעט מצחיקה.

תמר גנות: מכתשים הוא אחד המפעלים המזהמים, הוא פולט חומרים רעילים לאוויר, הוא אחד המפגעים הסביבתיים הגדולים ברמת חובב ובארץ בכלל.

תמר גנות: למען הסדר הטוב נציין שאנו, באדם טבע ודין, מנהלים מולם קובלנה בגין עברות של זיהום סביבה.

תמר גנות: למחוא לו כף על כך שהשקיע סכום זה או אחר, חלק שהוא לא כל כך גדול מהמחזור הכולל שלו, לא נראה לי לעניין.

ירון שרטר: אנו לא יכולים לעשות את זה- -

תמר גנות: מפעל שמזהם יכול לקבל צו סגירה.

תמר גנות: הרי מרכז השקעות משקיע כסף במפעל מכתשים, ומפעל מכתשים מקבל מהמשרד לאיכות הסביבה למחרת צו סגירה, יש כאן בעיה כלכלית כבדה.

תמר גנות: זה מעבר לבעיה עקרונית.

ירון שרטר: אני רוצה להזהיר אתכם, לייחס יותר מדי דברים לחוק עידוד השקעות הון.

ירון שרטר: החוק הזה לא יכול להכליל חוקי סביבה.

תמר גנות: אך הוא גם לא יכול להרחיב.

ירון שרטר: יש נטייה לקחת את החוק לעידוד השקעות הון, שאגב, מתוקצב עכשיו בצורה מזערית, ולשים עליו את הנושא של חוקי עבודה וקניין רוחני.

ירון שרטר: צריך לתת לנו התחייבות שהוא שומר על דיני קניין רוחני.

לאה נס: מה שאתה אומר תמוה בעיניי, כי אתה אומר שיש כל כך הרבה הגבלות, תקציב מסכן וכו', אך את התקציב המסכן הזה, והלוואי שהוא יהיה גדול יותר, צריך לתת את זה לחברות שלא מזהמות.

לאה נס: לא ביקשנו מהם שום תנאים מקדימים.

לאה נס: לא ייתכן שמישהו שיהיה עבריין סביבתי, וזה עבריין לפי החוק, צריך לעשות שינוי בחוק.

לאה נס: אני מקווה שהצעת החוק שלי תתקבל במהרה, ואם התיקון הזה, לא יתקצבו חברות, יתנו את זה לחברות שלא מזהמות.

תמר גנות: שינוי בחוק יתקבל בשמחה, אך חשוב להדגיש שגם בלשון החוק הנוכחית, גם אם היא לא מציינת מפורשות את איכות הסביבה, זה נכנס כחלק אינטגרלי ובלתי נפרד ממטרות החוק באופן כולל, ואפשר וצריך כבר היום ליישם את זה.

דב באסל: קראתי בעיון את הדוח של אדם טבע ודין, אני חושב שהדוח מעניין ומעורר מחשבה.

דב באסל: לא ברור לי שם הדוח – העוני הסביבתי, ההקשר לא ברור לי, יש פה מעין ציור של תמונה שעשירים גוזלים את הסביבה מעניים, ואני לא מסכים עם זה.

דב באסל: כולם מסתכלים על משרד איכות הסביבה, שתפקידו לפקח, לדעתנו, יש לו תפקידים נוספים, אך זה לא הנושא כרגע.

דב באסל: הוזכר פה נושא שמשתלם לזהם.

דב באסל: אני רוצה להפריך פה מיתוס, אני אומר שאף אחד בתעשייה לא קם בבוקר ומחליט שהוא הולך לזהם מחר את הסביבה.

לאה נס: הוא לא יודע שהוא מזהם?

דב באסל: הוא לא יודע, כי אני יוצא מנקודת הנחה שהתעשייה שומרת חוק בישראל, וחייבת להיות שומרת חוק.

דב באסל: יש חוק במדינת ישראל, ומי שלא שומר עליו, יש בידי משרדי הממשלה הסמכויות לאכוף את החוק.

דב באסל: אני לא חושב שמי שעובד בתעשייה הוא שונה מכל אזרח אחר, וגם להם יש ילדים, וגם הם נושמים אותו אוויר ושותים אותם מים.

דב באסל: אני גם לא חושב שמישהו באמת עושה חשבון שמשתלם לזהם, כי לפחות התעשייה הגדולה היא תעשייה שמיישרת קו עם מה שקורה בעולם גם בנושאי הסביבה.

דב באסל: לגבי מרכז ההשקעות, כמו שנאמר על ידי אוהד, אגב, שנים כהתאחדות התעשיינים, אנו מנסים לבוא בדברים עם מרכז ההשקעות, עם השרים לדורותיהם, כדי לשכנע אותם לכלול בצורה מסודרת את הנושא של החזר השקעות איכות הסביבה במסגרת חוק עידוד השקעות הון.

דב באסל: זה לא כל כך צלח בידינו.

דב באסל: יחד עם זאת, רוב ההשקעות, כולל הדוגמאות שמובאות כאן בדוח, של מפעלים שהוזכרו בדוח, ההשקעות שלהם מיועדות לאיכות הסביבה.

דב באסל: אוהד הזכיר קודם את כימיקלים לישראל שלא מגיעים לשולחנו בשנים האחרונות, והסיבה לזה היא מאוד פשוטה: הקבוצה הזאת משקיעה, כמו כל התעשייה הגדולה בישראל, משקיעים בחו"ל, אגב, לא בארצות מתפתחות חלילה, שבהן יותר קל לזהם אולי, אלא דווקא במדינות מפותחות כמו גרמניה, בהולנד, בארצות הברית.

דב באסל: הסיבה לזה היא אחת: הבירוקרטיה הישראלית וחוסר הוודאות להשקעות האלה היא קטלנית לתעשייה הזאת, כולל בנושאים סביבתיים.

דב באסל: אגב, בהרבה מקרים אנו רואים עין בעין, למשל את הצורך בחקיקה ובהסדרה של נושאים סביבתיים, כי כל תקן שיש, גם אם הוא חמור וקשה ועולה הרבה כסף, הוא עדיף על מצב של חוסר תקן או חוסר דרישה ברורה.

דב באסל: גם לא ברור לי, מה שנאמר קודם, כאילו מפעל עושה חשבון, מה הסיכוי להיתפס.

דב באסל: אולי זה נכון למפעלים קטנים או מפעלים שבשוליים, אך התעשייה הגדולה נמצאת תחת זכוכית מגדלת יום יומית של הרשויות, בטח תעשייה ברמת חובב.

דב באסל: לגבי טכנולוגיות; הדרישות חייבות להיות הגיוניות, נוקשות כדי לשמור על הסביבה ודאי, אך לא ניתן באמצעות הדרישות האלה לחסל את התעשייה.

דב באסל: חוק עידוד השקעות הון - המטרה העיקרית שלו היא המשך עידוד ההשקעות בישראל.

דב באסל: כמובן, אנו בעד, וכך אנו מעודדים את חברינו.

לאה נס: אם יש מישהו שאנו לא משערים, אלא אנו יודעים שהוא עבריין סביבה, נמצא בהליכים משפטיים, יש עליו אכיפה, איך ייתכן שהוא יכול לקבל- -

דב באסל: זה שהוא נמצא בתהליכים זה עדיין לא קובע שהוא עבריין סביבתי.

לאה נס: כשאני אומרת "עבריין סביבה", אני מתכוונת שמשרד איכות הסביבה קבע שהוא חורג בתקנים, וקנס אותו.

דב באסל: מי שהורשע דינו שונה, אך אי אפשר לשים אות קין על כל מי שמייצר.

דב באסל: הליכים זה עוד לא אומר שמישהו הורשע.

תמר גנות: אך זה עדיין שם אותו במצב מאוד בעייתי לקבל תמיכה ממשלתית.

דב באסל: הסיכום היה בתחילת הדיון על ידי היושבת ראש, יש שתי הצעות חוק.

לאה נס: רוח החוק זה שבמסגרת השיקולים יילקחו ההליכים.

לאה נס: מדובר על עברייני סביבה שהורשעו, שהם לא יכולים לקבל.

לאה נס: יינתן משקל לגבי הפעילות הסביבתית.

לאה נס: זה בדיוק מה שכתוב.

דבורה סיליסטרומן: השם "דוח העוני הסביבתי" ניתן לו כי הוא מציג תמונה מאוד קשה בתחום איכות הסביבה בכל הארץ בכל שכבות האוכלוסייה.

דבורה סיליסטרומן: הוא נקרא דוח העוני לא כי העניים נפגעים יותר ממפגעים סביבתיים.

דבורה סיליסטרומן: כולם נפגעים.

דבורה סיליסטרומן: לאוכלוסיות המוחלשות קשה הרבה יותר להתמודד עם הזיהומים האלה, ולכן עיקר הזיהומים ועיקר המפגעים מתרחשים באזורים המוחלשים ביותר.

דבורה סיליסטרומן: המפגעים קיימים בכל הארץ בכל מקום.

דבורה סיליסטרומן: לאוכלוסיות החלשות אין המשאבים להתמודד עם מפגעים סביבתיים, אין להם היכולות להשפיע על מקבלי ההחלטות.

דבורה סיליסטרומן: לכן הם חיים בתוך מפגעים שלמים.

לאה נס: אפשר לתת דוגמאות?

דבורה סיליסטרומן: אפשר לתת את שכונת הרכבת ביפו, לקחת את כל אזור באר שבע, את כל הקריות.

לאה נס: לא הייתי קוראת לאזור הקריות אזור חלש.

דבורה סיליסטרומן: לא רק באזורים חלשים יש מפגעים, יש בכל מקום, אבל הטיפול בו הוא הרבה יותר אטי, וכמעט בלתי אפשרי באזורים מוחלשים, לכן כך נקרא הדוח.

מיכאל גלברין: אני חושב ההפך.

מיכאל גלברין: במיעוטים המדינה כן משקיעה.

דב באסל: אפילו יותר, מתוך אפליה מתקנת.

מיכאל גלברין: ולגבי מפעלים, יש חוק רישוי עסקים שהוא בסמכות משרד לאיכות הסביבה ומשרדי ממשלה אחרים, וקובע למי לתת.

תמר גנות: המשרד לאיכות הסביבה צריך לבצע אכיפה, ובמקביל משרדי ממשלה אחרים לא צריכים לתת מענקים למפעלים שמזהמים.

קריאה: אם המענק נועד לשיפור איכות הסביבה- -

תמר גנות: לא נועד לשיפור איכות הסביבה, הוא נועד למנוע מפגעים סביבתיים.

מיכאל גלברין: כל דבר צריך להיות לגופו של עניין.

מיכאל גלברין: גם משרד הבריאות - למשל, כולם יודעים שבתי חולים מזהמים.

מיכאל גלברין: אז לא נותנים להם?

לאה נס: יש כאלה שכן ויש שלא.

מיכאל גלברין: כל מפעל צריך להיבדק נקודתית, כל דבר לגופו של עניין.

לאה נס: זה לא סותר.

דני גרינפלד: בחוק המים יש סעיף מפורש שמאפשר לנציב המים להקנות הקצאות מים, אנו עושים בזה שימוש נרחב גם מול התעשייה וגם מול החקלאות.

דני גרינפלד: אני מסכים עם מה שדב באסל אומר - צריך להיזהר פה מלהסתבך עם בירוקרטיה.

דני גרינפלד: משהו שאנו נתקלים בו יום יום עם חוות הדעת, תמיד תלוי מי כותב את חוות הדעת, עד כמה הוא מזהם, אם הוא לא מזהם וכו'.

דני גרינפלד: אני בעד הרעיון, צריך להיזהר מבירוקרטיה.

אוהד אורנשטיין: הייתי רוצה להוסיף עוד דבר; לא לחפש את הפתרון לסביבה דרך מרכז ההשקעות ולו מהסיבה שתקציבו לשנה הבאה יוכל לטפל בערך ב-200 מיליון דולר השקעות, וההשקעות בתעשייה זה בין 3 ל-4 מיליארד.

אוהד אורנשטיין: אם בכלל הוא יוכל לתת מענה- -

לאה נס: דובר גם על המדען הראשי, אני מקווה שזה יהיה מיליארדים.

אוהד אורנשטיין: אני מניח שתקציב מרכז ההשקעות לא יופנה בכלל למפעלים גדולים, מה שנקרא מפעלים מזהמים, לפי הכותרות, אלא יופנה בעיקר למפעלים קטנים ובינוניים.

אוהד אורנשטיין: לכן הפתרון דרך מרכז ההשקעות- -

לאה נס: לא הצגתי את זה בתור פתרון.

לאה נס: אמרתי שהעלו פה נושא, שאפשר את הנקודה הספציפית הזאת, לפחות הדברים שהמדינה מממנת, וזה אחד הדברים.

לאה נס: זה לא הדבר העיקרי.

אוהד אורנשטיין: אוכלוסייה שתגיע לפתחו של מרכז ההשקעות בשנים הקרובות כבר לא תהיה אוכלוסייה כימית, אני מניח שהיא לא תגיע יותר.

לאה נס: מו"פ תעשייתי יש מספיק חברות- -

אוהד אורנשטיין: לצערי, גם לא.

לאה נס: אולי במרכז ההשקעות לא, אך במדען הראשי.

אוהד אורנשטיין: לצערי, הכימיה לא מגיעה למרכז ההשקעות, ויותר חמור, היא לא מגיעה גם למדען הראשי.

אוהד אורנשטיין: כלומר כמדיניות לא משקיעים כמעט במו"פ, וזה מצביע על עתיד התעשייה הכימית בארץ.

אוהד אורנשטיין: היא הולכת לקראת אפס אם היא תמשיך בקצב כזה של השקעות, אך זה לא הסוגייה.

תמר גנות: אני רק רוצה לחזור, ולומר שזה כשל בירוקרטי שהיה עד עכשיו.

תמר גנות: לא מדובר על פתרון קדימה, אלא לתקן מחדל שהיה עד עכשיו ולא היה צריך להיות, שזה מתן כספים למפעלים מזהמים, ואני מקווה שזה ייעשה ומהר.

תמר גנות: תיקון חוק ודאי יתקבל בברכה, אך גם ללא תלות וצורך באותו תיקון.

לאה נס: תודה רבה, הישיבה נעולה.