ועדת הפנים ואיכות הסביבה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 302, 2004-10-26 11:30

יורי שטרן: צהריים טובים, וברוכים הבאים מהצפון הרחוק.

יורי שטרן: אנחנו פותחים בדיון בהצעה לדיון מהיר של חבר הכנסת ואסל טאהא בנושא צווי הריסה שהוצאו לבתים בדאר אלחנון.

יורי שטרן: בבקשה, חבר הכנסת ואסל טאהא.

ואסל טאהא: צהריים טובים לכולם.

ואסל טאהא: אני שמעתי את כל הטענות בוועדה הארצית לתכנון ובניה – הייתי שם, ישבתי ושמעתי.

ואסל טאהא: לאור קירבתי לתושבים והיכרותי האישית את המקום, התפלאתי, זועזעתי ונדהמתי כאשר ראיתי את בעלי הבתים האלה מקבלים צווי הריסה וצווי פינוי, ונכשלים בתהליך קבלת הלגיטימציה בוועדות השונות – כל זאת מפני שראש הרשות של המועצה האזורית מנשה מתנגד.

ואסל טאהא: זאת אומרת: אילו השטח הזה היה נופל בתחום השיפוט של כפר קרע או של ערערה, הם היו מקבלים לגיטימציה, אבל מפני שהם נפלו בתחום שיפוטה של המועצה האזורית מנשה, ראש הרשות שם מתנגד.

ואסל טאהא: זאת למרות שהבתים האלה והשכונה הזאת קיימים משנת 1925 – לפני קום המדינה.

ואסל טאהא: בתים כאלה קיימים לאורך כל כביש 65; אם אנחנו נבדוק – יש לנו את התוכניות, והנוכחים כאן ייטיבו להסביר זאת טוב ממני – ניווכח שרוב השכונות האלה קיבלו לגיטימציה והיתרי בניה, חשמל, טופס 4, והשכונות מקבלות שירותים נאותים מהרשויות אליהן הן שייכות.

ואסל טאהא: אבל השכונה הזאת, מאחר והיא נפלה בתחום שיפוטה של המועצה האזורית מנשה, וראש הרשות שם מתנגד בצורה חריפה לשינוי ייעוד – כמוהו בוצע ואושר כמעט באותו אזור.

ואסל טאהא: משום מה, אנחנו לא יודעים.

ואסל טאהא: ודאי – אפשר לדעת, לנחש, לנתח ולחוש: מפני שהשכונה הזאת היא שכונה ערבית בתוך תחום שיפוט של מועצה אזורית יהודית.

יורי שטרן: מתי הוצאו צוי הריסה?

סאלח אבו-חוסיין: בשנים 1989-1990.

יורי שטרן: לפני 15 שנה?

יורי שטרן: אבל הבתים עומדים.

סאלח אבו-חוסיין: חלקם נהרסו, וחלקם לא.

ואסל טאהא: אבל הם עושים מאמצים על מנת לקבל לגיטימציה – שירותים, חשמל.

ואסל טאהא: הם חיים בלי חשמל ובלי שירותים.

ואסל טאהא: אם כן, עומדות בפניהם שתי אלטרנטיבות: או שהמועצה האזורית מנשה מאשרת ותומכת או שהיא גוזרת את החלקה הזאת ומבקשת לספח אותה לערערה.

ואסל טאהא: אבל להשאיר את האנשים האלה הסטטוס קוו הנוכחי – זה לא אנושי, לא דמוקרטי ולא הגיוני.

ואסל טאהא: לכן, אדוני היושב ראש, אומנם טוב לשמוע ניתוח, אבל אני מבקש מהוועדה לסייר במקום ולהתרשם, ולאחר מכן להמליץ את המלצותיה כפי שתראה לנכון לעשות.

יורי שטרן: אם יהיה לנו סיור בצפון – ואנחנו חייבים לקיים אותו מזה זמן; יש לנו מספר משימות שם.

ואסל טאהא: אז נכלול את זה.

יורי שטרן: כן.

יורי שטרן: המועצה לא מיוצגת כאן.

יפה שפירא: זה המכתב של המועצה.

יורי שטרן: כן – הם אומרים שהם לא יכולים להגיע.

יורי שטרן: מי יכול להסביר לנו את העמדה הממסדית?

דוד יונה: שמי דוד יונה, ואני ממונה על הפיקוח על הבניה במחוז חיפה.

דוד יונה: לפי סדר היום הבנתי שמדובר בנושא של צווי ההריסה למקום.

דוד יונה: אתחיל מכך שכבר בשנת 2002 היה כאן בוועדת הפנים דיון בנושא היישוב הזה, ולא מנסים להכחיש שהבתים – או חלקם, או בית בודד או שניים – הוא בשנת 1925 מתוך תצ"אות.

דוד יונה: אבל מרבית הבתים מצויים במקום הרבה מאוד שנים.

יורי שטרן: מה זה "הרבה מאוד"?

דוד יונה: לא הוצאנו תצ"אות ובדקנו אחד לאחד.

דוד יונה: אני מעריך שהבתים האלה קיימים 30 שנה לפחות.

ג'מאל זחאלקה: אני יכול להעיד, אדוני.

ג'מאל זחאלקה: אני שכן שלהם.

דוד יונה: לא על כך הוויכוח.

דוד יונה: מדובר במקבץ בתים--

דוד יונה: בסדר – אני לבא להתווכח על הנקודה הזאת.

יורי שטרן: אבקש שתסביר לי איך יכול להיות שהבתים קיימים עשרות שנים על אדמה פרטית, והם עוד צריכים הכרה.

דוד יונה: נתחיל מכך שלא מדובר באיזושהי שכונה שצמודה לאיזשהו יישוב.

דוד יונה: זהו מקבץ של כ-10 בתים קשיחים נכון להיום, שמבודדים – הם נמצאים בלב חורש, מנותקים מכל יישוב.

דוד יונה: העמדה של המדינה היום היא כזאת לפיה לא מכירים בכל מקבץ של 4,5, 10 בתים כיישוב, כיוון שמדובר כאן בהשקעה אדירה של תשתיות – כבישים, ביוב ודברים רבים נוספים שאולי לא אני האדם המוסמך כדי לפרט מה וכמה.

יורי שטרן: אבל גם לא מגרשים אדם מביתו אם הוא גר במקום, ואם הוא לא עבר על החוק – הוא לא בנה את הבית לפני שנה בלא רישיון.

דוד יונה: אדוני יאפשר לי לומר כמה מילים כדי שנבין את הרקע הכללי, ולאחר מכן אהיה מוכן לענות על כל שאלה.

דוד יונה: המקבץ הזה מבודד מאוד.

דוד יונה: מינהל מקרקעי ישראל מקיים במשך שנים רבות משא ומתן עם חלק מהתושבים לפינוי – מתן קרקע חלופית או כסף.

דוד יונה: נמצא כאן נציג מהמינהל שאולי יוכל להרחיב על הנקודה הזו.

דוד יונה: נכון להיום, יש שמונה בתים שכבר קיבלו פיצויים, בנו בתים ועברו ליישובי קבע מסודרים.

דוד יונה: הם מקבלים את כל הפיצוי מהמדינה, והם הורסים את הבתים בעצמם.

דוד יונה: נכון להיום, אני מעריך שנמצאות שם 7-8 משפחות שלא מוכנות להגיע להסדר.

דוד יונה: הן הגישו שתי בקשות כדי להכיר בהן כיישוב.

דוד יונה: המועצה הארצית דנה בבקשה בחודש יולי ובחודש אוקטובר, ודחתה את הבקשה.

דוד יונה: הם הגישו בג"ץ לא מזמן בנושא של חיבורי החשמל – למה לא מחברים אותם לחשמל.

דוד יונה: בג"ץ דן אתמול בעתירה הזאת, ודחה את הבקשה שלהם.

סאלח אבו-חוסיין: סליחה, לא דחה.

ואסל טאהא: גם בארצית היתה מחלוקת.

דוד יונה: הוא ביקש מכם לחזור מהעתירה, מכיוון שהמועצה הארצית לא מכירה בכם כיישוב.

מוסטפא אבו-הלאל: לא חוזרים מהעתירה.

מוסטפא אבו-הלאל: מה זה "דחה".

דוד יונה: אם בג"ץ היה מקבל את העמדה שלכם, הוא היה מורה לחבר לחשמל.

ואסל טאהא: אי אפשר לחבר אותם לחשמל כשאין להם היתר.

דוד יונה: נכון להיום, המועצה הארצית דחתה פעמיים את הבקשה, ולא מכירים בכל מקבץ קטן של בתים כיישוב.

יורי שטרן: יש שם בניה חדשה?

דוד יונה: אין כל בניה חדשה.

דוד יונה: כמשרד הפנים, כאנשי הפיקוח על הבניה – ויושב כאן עו"ד אבו-חוסיין, אתו אנחנו נפגשים פעמים רבות בבתי משפט מצדו השני של המתרס – אנחנו מוכנים להתחייב על כך שבמידה וכל התושבים שנשארו מוכנים להיכנס למשא ומתן מאסיבי ורציני עם מינהל מקרקעי ישראל ולקבל קרקעות חלופיות ובתים חלופיים – כל מה שמגיע להם על פי חוק – אנחנו נהיה מוכנים לומר 'סטופ' עם נושא צווי ההריסה, 'סטופ' עם המשפטים; נמתין שנה, עד שהמשא ומתן יסתיים לטובת כל הצדדים.

יורי שטרן: האם ההיגיון שלכם הוא היגיון תכנוני?

דוד יונה: בהחלט – זהו היגיון תכנוני.

דוד יונה: יש לי במחוז חיפה 36 נקודות כאלה של מקבצי בניה – יושבות 3,4,5משפחות בכל מני חורים נידחים, וכולם רוצים להיות מוכרים כיישובים.

דוד יונה: אין למדינה את היכולת הזאת לבוא היום ולומר להקים יישוב מכל מקבץ כזה – יש לכך משמעויות אדירות.

יורי שטרן: מה זה אומר "להכיר" או "לא להכיר" ביישוב?

ואסל טאהא: אפשר לצרף אותם לערערה.

ואסל טאהא: אחד הסעיפים במשא ומתן הוא לגזור את אדמות הטאבו שלהם, ולצרף אותם לערערה.

ואסל טאהא: הם יקבלו שירותים משם, ולא מהמועצה האזורית מנשה.

דוד יונה: זה לא רק עניין של שירותים, זה ללכת ולמתוח קו ביוב--

ואסל טאהא: במילא הם לומדים שם.

יעקב אדרי: למה אתה לא יכול לקבל את הפשרה שלהם?

יעקב אדרי: הוא הציע כאן פשרה של שנה: להגיע למשא ומתן ולמצות אותו.

יעקב אדרי: אתה הרי מומחה בעניין הזה; עשינו משהו ביחד.

סאלח אבו-חוסיין: זה לא המקרה שהיה אצלכם באור עקיבא.

יעקב אדרי: אגב, עד היום הוא לא נגמר - - - .

יעקב אדרי: אני אגיד לך מה יהיה: אם תהיה פסיקה--

סאלח אבו-חוסיין: שיסיים את דבריו – לא אכנס לדבריו.

דוד יונה: אני חושב שזה יהיה הוגן מאוד וחכם מאוד.

דוד יונה: עובדה היא שהמועצה הארצית דנה פעמיים – ביולי ובחודש הזה – ודחתה את הבקשה להכיר בהם כיישוב ואת התוכנית.

דוד יונה: ישנם נימוקים טובים בנושא התכנוני.

יורי שטרן: המשפחות שעזבו – היכן הם קיבלו אדמות?

דוד יונה: נציג המינהל נמצא כאן – בכפר קרע ובערערה.

חיים ג'יבלי: שמי חיים ג'יבלי, סגן ממונה מחוזי לפיקוח.

חיים ג'יבלי: מוניתי בזמנו על ידי הוועדה שטיפלה בכל הנושא של הבתים האלה.

חיים ג'יבלי: הופעל שם מודד, התבצעה מדידה בשטח; הופעל שמאי בהסכמת האנשים.

חיים ג'יבלי: הם קיבלו את אשי המקצוע, הם בדקו את השומות – אם לאנשים היה ערעור.

חיים ג'יבלי: אנשים עברו מרצונם למגרשים בערערה או בכפר קרע – נתנו להם קרקע חלופית.

חיים ג'יבלי: הקשיבו לכל בקשה שלהם.

יורי שטרן: למינהל יש קרקעות ביישובים האלה?

חיים ג'יבלי: כן.

חיים ג'יבלי: בכפר קרע ובערערה יש.

חיים ג'יבלי: עו"ד אבו-חוסיין ייצג את אחת המשפחות.

חיים ג'יבלי: שני אחים ביקשו לעבור - - - - במגרשים עם הוריהם, ולגור בערערה, והם קיבלו.

חיים ג'יבלי: הייתי רוצה להעיר שני משפטים.

חיים ג'יבלי: הגישה התכנונית, להציג זאת כשכונה או כמקבץ גדול, איננו נכון; זאת הטעייה – בלא לפגוע בכבודם של האנשים.

ואסל טאהא: איך אתה מגדיר שכונה?

חיים ג'יבלי: ברשותך, אדוני, אענה עוד מעט על שאלתך.

חיים ג'יבלי: לגבי הבעלות על הקרקע – חלק מהחלקה הזאת עברה לבעלות המדינה, והועברו למדינה חלקים מוגדרים, מאחר והחלקה הזאת, שמספרה 25--

עסאם מח'ול: מתי היא הועברה?

חיים ג'יבלי: כל משפחה ש- - - חליפין העבירה את הזכויות שלה במקרקעין למדינה.

יעקב אדרי: בהסכמה.

חיים ג'יבלי: בהסכם הפינוי.

חיים ג'יבלי: יש הסכמים כתובים--

יעקב אדרי: הוא מדבר על האנשים שהתפנו.

סאלח אבו-חוסיין: אני אענה לו.

יעקב אדרי: זה לא נכון?

מוסטפא אבו-הלאל: זה לא נכון – הם בבית משפט.

חיים ג'יבלי: לא הייתי רוצה להתעמת, כי זה לא מכובד.

חיים ג'יבלי: אנשים חתמו על הסכמי פינוי בהתאם ללוח זמנים.

חיים ג'יבלי: שליש מהכסף הם קיבלו בחתימה, שני שליש בשלבי בניה מתקדמים, ובפינוי עצמי את שאר הכסף.

חיים ג'יבלי: האנשים שגרים שם חילקו ביניהם את חלקה 25, ואנחנו קיבלנו את החלקים שאנשים החזיקו במשך שנים.

סאלח אבו-חוסיין: יש לך נסח, יש לך הסכם.

סאלח אבו-חוסיין: מה אתה מספר סיפורים?

יורי שטרן: אדוני.

חיים ג'יבלי: ראשית, זה לא מכובד.

חיים ג'יבלי: אנשים בצום, ברמאדן – אני לא רוצה להתעמת כי זה לא מכובד, אבל שלא יפנו אליי כך.

יורי שטרן: הם אוכלים בלילה, זה לא צום כמו שאצלנו.

יורי שטרן: אם סובלים, אז עד הסוף.

חיים ג'יבלי: לא חשוב – מבחינתי הוא צם עכשיו.

יעקב אדרי: אדוני היושב ראש, אני רוצה לראות אותך צם 30 יום.

חיים ג'יבלי: המינהל לא רשם את הזכויות בנסח.

חיים ג'יבלי: אני כעובד מדינה אומר כאן שלמדינה יש חלקים בחלקה 25, ואין לי שום ענין להטעות את היושבים כאן.

סאלח אבו-חוסיין: יש את הנסח - - -

יורי שטרן: אדוני, יגיע תורך ואתה תציג את נקודת המבט שלך.

חיים ג'יבלי: עו"ד אבו-חוסיין מציג נסח רישום.

חיים ג'יבלי: זה לא נרשם עדיין בטאבו בגלל בעיה טכנית – יש הערת אזהרה של משרד הפנים על צווי ההריסה, על כך שאי אפשר להבצע שום פעולה.

חיים ג'יבלי: פקיד הרישום בטאבו לא רושם לנו את הזכויות – למרות שאנחנו המדינה – כי הוא אומר שיש הערת אזהרה של משרד הפנים.

חיים ג'יבלי: היועץ המשפטי שלהם מטפל בנושא.

יורי שטרן: כמה בתים היו במקום לפני 10 שנים?

חיים ג'יבלי: כ-15.

יורי שטרן: וכמה מתוכם התפנו?

חיים ג'יבלי: שמונה.

סאלח אבו-חוסיין: יש שלושה שהתפנו.

קריאות: - - -

יעקב אדרי: אתה אומר שלושה?

יעקב אדרי: או שמיום שהתחלת לייצג איזושהי משפחה---

סאלח אבו-חוסיין: אדוני, כשאני אומר את הדברים אני ממוסמך, ואני אתן לך מסמך על הנושא הזה: שלושה התפנו.

יעקב אדרי: ממתי כל אחד מכם סופר?

ואסל טאהא: איך הוא סופר?

ואסל טאהא: אולי הוא סופר ילדים – אב ובן.

סאלח אבו-חוסיין: - - -

מוסטפא אבו-הלאל: אני תושב המקום, ואני יודע.

סאלח אבו-חוסיין: לפני שלוש שנים אני ייצגתי שניים.

סאלח אבו-חוסיין: איך הוא סופר שמונה?

סאלח אבו-חוסיין: הוא סופר את האבא, את האמא, את הילד ואת הילדה.

יעקב אדרי: אם הם בעלי חלקות, זה נכון.

סאלח אבו-חוסיין: בסך הכל התפנו שלושה בתי אב.

סאלח אבו-חוסיין: אחד לכפר קרע, ושניים שאני ייצגתי.

יעקב אדרי: בכל זאת, אם אתה מתרגם את זה למשפחה, בכמה מדובר?

סאלח אבו-חוסיין: היום מתגוררים במקום 15 משפחות ב-8 דירות מגורים.

סאלח אבו-חוסיין: אני אתן לך שמות.

חיים ג'יבלי: אני יכול להראות לאדוני על המפה?

חיים ג'יבלי: אבקש מהנוכחים שלא יפריעו.

חיים ג'יבלי: זו הכניסה – יש כאן כביש שנסלל ללא היתר.

חיים ג'יבלי: בכניסה היו שני בתים--

דוד יונה: אנחנו מדברים על 8 בתים שהתפנו ונהרסו.

חיים ג'יבלי: יש משפחה של חמולה בשם אבו-זוהר.

חיים ג'יבלי: בנו הרס בית, האב הרס את הבית, ושני בניו – כל אחד זה בית.

חיים ג'יבלי: יש מבנה אחד שמכיל שתי דירות.

חיים ג'יבלי: עד כאן זה נכון, עו"ד אבו-חוסיין?

חיים ג'יבלי: אתה ייצגת בית שמכיל שתי דירות – סעיד, נכון?

חיים ג'יבלי: בצד השני, הרס האב אבו-תואפיק.

חיים ג'יבלי: יש בית אחד שלישי--

סאלח אבו-חוסיין: - - -

חיים ג'יבלי: סליחה.

חיים ג'יבלי: לצערנו, האיש חולה כליות.

חיים ג'יבלי: הוא חתם על חוזה פינוי, קיבל שני שליש של הכסף, בנה שלד בכפר קרע, ונפטר.

חיים ג'יבלי: מטעמי נימוס, ממלכתיות והומניות, לא פגענו בביתה של האלמנה.

חיים ג'יבלי: יש ויכוח משפטי בין היורשים על רקע ירושה.

חיים ג'יבלי: אמרנו שאנחנו – המדינה – לא ניכנס באמצע, ולא נפגע באנשים.

חיים ג'יבלי: על הבית הזה כאן, שכולל שתי קומות, משרד הפנים קיבל פסק דין להריסה, הם הרסו את הקומה התחתונה.

חיים ג'יבלי: האנשים התפנו ברצון ובכבוד, לצערי, אחד האנשים שיושב כאן

חיים ג'יבלי: הפעיל אלימות על אדם בשם יוסף סעיד אבו-הלאל שכמעט חתם אתנו על הסכמי פינוי.

חיים ג'יבלי: הוא הכניס שמאי מודד, והיה אמור לקבל גם שטח למרעה.

חיים ג'יבלי: הפעילו עליו לחץ באלימות, והוא יצא ונשאר.

חיים ג'יבלי: המשפחה שגרה כאן יצאה בחסות המשטרה – היכו אנשים שם.

חיים ג'יבלי: אם כן, להציג את זה כ--

עסאם מח'ול: אז מהי המדיניות?

עסאם מח'ול: המדיניות היא ל- - - עליהם כדי שהם ייצאו או כדי שימותו מכליות?

עסאם מח'ול: מה הפיתרון?

עסאם מח'ול: אתה מנסה להציע להם פיתרונות או שאתה מנסה להסביר כל הזמן למה אתה צריך להרוס את זה?

חיים ג'יבלי: אדוני, אני לא מהאנשים האלה.

חיים ג'יבלי: אף אחד מאיתנו לא בא והפעיל לחץ כזה או אחר על האנשים – הם התפנו מרצון.

עסאם מח'ול: יש - - - שם משנות ה-20 של המאה הקודמת?

עסאם מח'ול: אז למה אתה צריך להזיז אותם?

עסאם מח'ול: באיזו זכות?

חיים ג'יבלי: אדוני אומר לי כאן משהו פוליטי, ואני עובד מדינה.

עסאם מח'ול: זה לא פוליטי – זה תכנוני.

מוסטפא אבו-הלאל: יש לך תוכנית כאן משנת - - -

חיים ג'יבלי: אני מייצג כרגע את אילן שדה, שמטפל בצורה ממלכתית וגבוהה בכפר מייסר, אום אל קטף ואל עריאן.

חיים ג'יבלי: אל עריאן הוא יישוב שונה, ומנסים לחבר את זה לאל עריאן.

חיים ג'יבלי: באל עריאן הכירו – אילן שדה עשה מאמץ אדיר כדי להכיר, פרצו כבישים--

סאלח אבו-חוסיין: רק אתם התנגדתם.

יורי שטרן: זה לא יילך כך.

עסאם מח'ול: אדוני היושב ראש, לא מספיק שמפרקים התנחלויות בעזה?

יעקב אדרי: אני מבין שאתה כועס על זה.

חיים ג'יבלי: אני רוצה לומר לאדוני שהניסיון להציג את אותם כמה בתים כשכונה של אום אל פחם או של ערערה – זו הטעיה.

חיים ג'יבלי: הציגו בוועדות כאילו מדובר באל עריאן; אל עריאן הוא מקום שונה.

יורי שטרן: מבחינת המינהל, מה אתם רוצים שיהיה שם?

ואסל טאהא: אני לא יודע מה הקשר של המינהל.

חיים ג'יבלי: המינהל שותף בחלקה הזאת כדת וכדין, כי הוא קיבל קרקע בחליפין.

חיים ג'יבלי: המינהל הוא חלק מהתהליך שיכול לתת לכם פיצויים – מגרשים--

יורי שטרן: אני רוצה לדעת מהי הגישה התכנונית של המינהל.

דוד יונה: זה אמור לחזור להיות שטח חקלאי פתוח.

יורי שטרן: חקלאי או שטח ירוק?

דוד יונה: שטח ירוק – שטח חקלאי פתוח.

דוד יונה: אין שום תוכניות בניה שם.

חיים ג'יבלי: בנוסף, זהו שטח שמוקף בקרקעות מינהל.

חיים ג'יבלי: זהו יער, אדוני.

חיים ג'יבלי: זה מבודד מכל מקום.

חיים ג'יבלי: כל ניסיון להציגו כקרוב לערערה או לכפר קרע--

עסאם מח'ול: למה המקום הזה מפריע לשטח ירוק?

עסאם מח'ול: הם דווקא מוריקים אותו.

עסאם מח'ול: הייתי שם – אני מכיר את המקום הזה.

דוד יונה: יש מועצת תכנון ארצית, שדנה במקום.

ואסל טאהא: אבל היתה שם מחלוקת.

ואסל טאהא: יש גם מתכננים שאמרו שהם לא צודקים, שהגירסה שלהם לא נכונה ולא צודקת.

יורי שטרן: חברים, אם אתם רוצים דיון, צריך להתנהל בצורה שקטה ולא בצעקות.

סאלח אבו-חוסיין: שמי עו"ד סאלח אבו-חוסיין.

סאלח אבו-חוסיין: אני מייצג את - - - כבודכם, החלקה הזאת – חלקה 25 – במקום שבו קיימים הבתים האלה היא בשטח של 133 דונם, 914 מטר.

סאלח אבו-חוסיין: כמעט 134 דונם.

סאלח אבו-חוסיין: זה נסח הרישום.

יעקב אדרי: מהי החלוקה בין המדינה לבין הבעלויות הפרטיות?

סאלח אבו-חוסיין: כל הבעלים הם בעלות פרטית של המשפחה הזאת, שנקראת משפחת אבו-הלאל.

סאלח אבו-חוסיין: זוהי בעלות פרטית שנרשמה לאחר הסדר.

סאלח אבו-חוסיין: על כך אין ויכוח.

סאלח אבו-חוסיין: אני בדקתי כאן, בנסח רישום, לא מצאתי את שמו של מינהל מקרקעי ישראל.

יורי שטרן: אני מבין שהמינהל לא מתווכח על כך.

יעקב אדרי: הוא אומר שיש שינוי, אבל הוא טרם נרשם.

יעקב אדרי: עד כמה שאני יודע, המדינה הוקמה בשנת 1948.

סאלח אבו-חוסיין: זה מה שהצלחנו להשיג.

סאלח אבו-חוסיין: זה כביש 65.

עסאם מח'ול: הבית הראשון שנמצא שם הוא משנת 1924.

עסאם מח'ול: הוא עדיין קיים.

סאלח אבו-חוסיין: מדוע אנחנו אומרים 1925?

סאלח אבו-חוסיין: כי האבא של האדון הזה, שיושב כאן, נולד במקום הזה.

מוסטפא אבו-הלאל: אבא שלי.

מוסטפא אבו-הלאל: אני בן 50.

סאלח אבו-חוסיין: השם דאר אלחנון הוא כינוי של המשפחה שלהם.

סאלח אבו-חוסיין: השם הוא אבו-הלאל, אבל הכינוי של המשפחה שלהם הוא דאר אלחנון.

קריאה: מה זה "דאר"?

יעקב אדרי: בית.

קריאה: חנון זה - - -

עסאם מח'ול: בני חנון.

יורי שטרן: כמה בתים - - -

סאלח אבו-חוסיין: חמישה בתים, נדמה לי.

עסאם מח'ול: אבא שלך נולד לפני שנת 56', נכון?

קריאה: הבית של החנון, האיש החנון.

סאלח אבו-חוסיין: אם נבדוק את צילום האוויר משנת 95', ניווכח לדעת שהשכונה הזאת אכן גדלה.

סאלח אבו-חוסיין: בבקשה.

יורי שטרן: וזה לאחר צווי הריסה.

סאלח אבו-חוסיין: אלו כל הבתים, כל המחסנים וכיוצא בזה.

סאלח אבו-חוסיין: זה כביש 65.

סאלח אבו-חוסיין: החלקה שלהם משתרעת עד לכביש הראשי.

יעקב אדרי: בטאבו?

סאלח אבו-חוסיין: כן – הרי היא 133 דונם.

סאלח אבו-חוסיין: כפי שפתח חבר הכנסת טאהא בנושא, מי שמתנגד לנושא הזה הוא אדם אחד – לא המינהל ולא הפיקוח על הבניה; מי שמתנגד לנושא הזה זה רק המועצה האזורית מנשה.

סאלח אבו-חוסיין: אילן שדה.

עסאם מח'ול: אולי יש לו תוכניות שם?

סאלח אבו-חוסיין: הרי הם תומכים.

יעקב אדרי: אגב, אם מותר לומר פוליטית, אילן הוא מהשמאלנים שהולך לקראת כל ענין.

סאלח אבו-חוסיין: הוא משחק אותה שמאל.

יעקב אדרי: עזוב - - -

סאלח אבו-חוסיין: רצונו של אדם כבודו.

יעקב אדרי: הכי טוב זה מהליכודניקים.

יורי שטרן: למרות שהוא שמאלני, אנחנו יכולים לקבל את דעתו.

עסאם מח'ול: חשבתי שזה לפחות יזיז משהו אצלך.

סאלח אבו-חוסיין: מדוע אני אומר את הדברים האלה?

סאלח אבו-חוסיין: לו התמזל מזלה של דאר אלחנון והיא נפלה בתחומה של רשות מקומית אחרת, העניין הזה היה מסתדר, ולא היו שואלים אף אחד.

סאלח אבו-חוסיין: מדוע אני אומר את הדברים האלה?

סאלח אבו-חוסיין: לא סתם אני אומר את הדברים האלה.

סאלח אבו-חוסיין: בכביש 65 – שהוא כביש ראשי וכולנו מכירים אותו – קיימות שכונות שנמצאות בתחום שיפוטה של עירית אום אל פחם, ובתחום קו בנין.

יעקב אדרי: זה - - - שעשו בזמנו.

סאלח אבו-חוסיין: כי שם ישנה עיריה, ויש כמה בתים בכל שכונה ושכונה בכביש 65.

סאלח אבו-חוסיין: באה הוועדה המחוזית לתכנון ובניה, ואישרה את כל השכונות – אפילו במקומות בהם יש בית אחד, שני בתים, חמישה בתים או עשרה בתים.

סאלח אבו-חוסיין: בבקשה – זה כביש 65.

יעקב אדרי: עד כאן אתה צודק – אין ויכוח.

יעקב אדרי: אני מכיר את זה.

קריאה: - - - שישלם את המחיר.

סאלח אבו-חוסיין: זאת משפחה אחת בלבד – משפחת תאופיק אל סאלח, שהיתה לפני כמה שנים לפני אישור התוכנית – שלוש בתים.

יעקב אדרי: על איזו נקודה במפה אתה מדבר עכשיו?

סאלח אבו-חוסיין: הכביש הראשי.

סאלח אבו-חוסיין: הוועדה המחוזית אישרה את התוכנית של תאופיק אל-סאלח; משרד הפנים אישר את התוכנית, לא אני.

סאלח אבו-חוסיין: לא תאופיק אל-סאלח אלא עין-זיתונה.

סאלח אבו-חוסיין: כאן אירע עין-זיתונה--

יעקב אדרי: זה לא מאושר – זה מיועד להריסה.

יעקב אדרי: הסימון הצהוב מיועד להריסה.

יעקב אדרי: הייתי ראש עיר הרבה שנים.

ואסל טאהא: צהוב זה מגורים.

יעקב אדרי: זה כתום.

יעקב אדרי: כן – בסדר.

מוסטפא אבו-הלאל: וזו אושרה.

סאלח אבו-חוסיין: תטעה אותו.

חיים ג'יבלי: לא.

יעקב אדרי: הוא דווקא אישר את הדברים שלך.

סאלח אבו-חוסיין: שכונת עין איברהים – כמה בתים.

דוד יונה: מי אישר אותה?

יעקב אדרי: עשו טעויות, לדעתי.

יעקב אדרי: על הכביש לא צריך לאשר - - -

עסאם מח'ול: זה לא על הכביש.

יעקב אדרי: יש דירות שנמצאות על הכביש באום אל פחם – תחנת הדלת ועוד מבנה.

ואסל טאהא: על אחת כמה וכמה דאר אלחנון, שמרוחקת מהכביש.

דוד יונה: אין סיבה ואין היגיון.

סאלח אבו-חוסיין: כל הבתים האלה קבלו לגיטימציה.

עסאם מח'ול: רוצים לנקות - - -

יעקב אדרי: שמעת את הטיעון שלו?

דוד יונה: לא, מי אמר שזה אושר?

דוד יונה: התוכנית של אום אל פחם אושרה?

יעקב אדרי: הוא אומר שזה מאושר.

סאלח אבו-חוסיין: אנחנו עוזבים את כביש 65.

סאלח אבו-חוסיין: הרי סוג המגורים שלנו בכל האזור הוא בצורה כזאת – ישנה שכונה מרכזי, ואחר כך שכונות לוויין.

סאלח אבו-חוסיין: אם אנחנו נווכח לדעת – זו תוכנית המתאר שאושרה להפקדה על ידי הוועדה המחוזית; לא אני אישרתי אותה, אלא הוועדה המחוזית.

יעקב אדרי: היא עברה - - - הליכים?

סאלח אבו-חוסיין: כן.

יעקב אדרי: אני שואל אם היא מאושרת עד הסוף.

יעקב אדרי: אם יש הפקדה, זה אומר--

עסאם מח'ול: - - -

סאלח אבו-חוסיין: היות ומדובר בתוכנית גדולה, באה עירית אום אל פחם והגישה תוכניות מפורטות לכל שכונות הלוויין.

סאלח אבו-חוסיין: כל שכונות הלוויין אושרו במשך שנות ה-90 ועד עצם היום הזה.

יעקב אדרי: מתי הגישו את זה?

סאלח אבו-חוסיין: זו שכונת עין איברהים.

סאלח אבו-חוסיין: שכונת עין איברהים אושרה בשנת 1994.

דוד יונה: זאת עיר – זאת לא שכונה.

עסאם מח'ול: עכשיו זאת עיר.

עסאם מח'ול: זו היתה שכונה של כמה בתים.

סאלח אבו-חוסיין: יש לנו את השכונה הזאת מימין – אתם בוודאי מכירים אותה: המועלקה.

סאלח אבו-חוסיין: התוכנית הזאת אושרה להפקדה.

סאלח אבו-חוסיין: נמצאת כאן התוכנית של סוויסה, אל עיון.

סאלח אבו-חוסיין: – כל המתחמים הקטנים האלה אושרו.

ואסל טאהא: אני מכיר את זה.

יורי שטרן: אבל זה לא אושר עדיין.

ואסל טאהא: זה אושר – הכל אושר.

ואסל טאהא: אם זה כבר צבוע בכתום, זה מאושר.

יעקב אדרי: אתם לא יודעים את הסטטוס של זה?

ואסל טאהא: זה אושר.

ואסל טאהא: כשזה צבוע בכתום, וחתום – זה מאושר.

יעקב אדרי: לא - - - הייתי יושב ועדה, ואני יודע - - -

ואסל טאהא: - - - סוויסה לא אישר?

יורי שטרן: נשמע את המינהל – האם השכונות המרוחקות האלה אושרו?

חיים ג'יבלי: הן אושרו מסיבה אחת.

ואסל טאהא: הן אושרו.

דוד יונה: אתה לא איש משרד הפנים.

עסאם מח'ול: זה המשחק עכשיו?

חיים ג'יבלי: מאחר ותוכנית מתאר אום אל פחם בגדול לא פעלה, עירית אום אל פחם עשתה תוכניות קטנות – ישבתי בווועדה מקומית בעירון –

ואסל טאהא: נקודתית, נכון?

ואסל טאהא: אז בואו נעשה תוכנית נקודתית.

חיים ג'יבלי: אדוני, אל תכניס לי מלים לפה.

חיים ג'יבלי: מאחר והמנוח שנהרג באותו פיגוע, דב צ'רנוברודה--

עסאם מח'ול: כן, אנחנו מכירים אותו אישית.

חיים ג'יבלי: הכין תוכנית גדולה ולא יצאו מזה – הוא היה איש יקר – כדי שלא לתקוע את התושבים הכינו תוכנית לכל מקום.

חיים ג'יבלי: זו הסיבה.

חיים ג'יבלי: המינהל עזר במקום שבו הוא יכול היה לעזור.

חיים ג'יבלי: הניסיון להציג כך את דאר אלחנון הוא הטעייה.

עסאם מח'ול: למה?

ואסל טאהא: למה זו הטעיה?

ואסל טאהא: היא קיימת משנת 1925.

ואסל טאהא: מה קרה לך?

חיים ג'יבלי: דאר אלחנון מרוחקת מכל מקום אחר.

מוסטפא אבו-הלאל: - - - כפר קרע זה קילומטר אחד.

חיים ג'יבלי: אדוני, יש כבישים שמפרידים בין הבתים הבודדים שנשארו לבין ערערה.

חיים ג'יבלי: יש כבישים שמפרידים מכפר קרע וגם מערערה.

חיים ג'יבלי: זה לא שערערה היתה נותנת לכם שרותים אם היה היתה רוצה; היא לא רוצה לתת שרותים.

חיים ג'יבלי: כל הניסיון לעשות כאן איזשהו חיבור הוא לא נכון.

ואסל טאהא: אז תפתור את הבעיה הזאת.

יורי שטרן: הוויכוח לא מקדם אותנו.

יורי שטרן: בוועדה הזאת אני מנסה עד כמה שאפשר להגיע לפשרות בעניינים האלה.

יורי שטרן: אם יש פלונטרים בירוקרטיים שאנחנו יכולים לקדם את פתרונם – בבקשה, רק תגישו לנו חומר.

יורי שטרן: אני מבין שלא מתווכחים על כך שהמשפחות גרות שם עשרות שנים – ובבעלות פרטית.

יורי שטרן: יש שיקולים תכנוניים שמכבדים אותם.

יורי שטרן: כפי שאני מתנגד להקמת יישובים חדשים יהודיים בנגב ובגליל כי אני חושב שפריסת היישובים במדינת ישראל לא תאפשר לנו עוד מעט לנשום – כל יישוב הוא מערכת שלמה נוספת, שגוזלת לנו את האדמות מיער, משטח פתוח או מאדמות חקלאיות.

יורי שטרן: אנחנו מקימים את המדינה בצורה כזו שאי אפשר יהיה לחיות בה – לא יהודים ולא ערבים.

יורי שטרן: האוויר הוא אותו אוויר והמים הם אותם המים.

יורי שטרן: לפיכך, במקומות שבהם אנחנו יכולים להגיע לריכוזי אוכלוסיה גדולים יותר, יש להפסיק עם הגישה לפיה אנחנו חיים כביכול במקומות שבהם יש אינסוף אדמה, כמו בטקסס, ולהמשיך לבנות וילות – ושוב, זה לא שייך לשום מגזר; זו דעתי מבחינת כיווני הפיתוח שלנו במדינה.

יורי שטרן: המדינה צפופה מאוד, ובקצב הריסת השטחים הפתוחים והיערות, נחיה תוך זמן קצר בעיר אחת גדולה, ברצף בלתי פוסק כמעט.

יורי שטרן: זה בלתי אפשרי.

יורי שטרן: לכן אני חושב שאם יש אפשרות לפנות את המקום הזה – בפיצוי מלא מבחינת האדמות והכל; לא שמרוויחים על חשבון התושבים, אלא תוך כיבוד מלא של זכויותיהם – להעתיק אותו לריכוז מגורים גדול יותר, ולהשאיר זאת כיער, הייתי תומך בכך.

יעקב אדרי: אתה יודע שאי אפשר למנוע.

יעקב אדרי: מחר הבן שלו ירצה להתחתן – הוא ישים אותו לידו.

יעקב אדרי: את זה לא הייתי רוצה לשמוע, כי זה לא נכון.

יעקב אדרי: ירצו לבנות, ובצדק.

מוסטפא אבו-הלאל: אתה נותן לי טרנספר חוקי?

עסאם מח'ול: היושב ראש ואנוכי חלוקים בדברים רבים, אבל יש נושא אחד שבו אנחנו משתפים פעולה באופן הדוק – נושא איכות הסביבה.

עסאם מח'ול: אני רגיש לנושא הזה.

עסאם מח'ול: אבל גם אני מסתובב בגליל ובכל מיני יישובים קהילתיים כאלה ואחרים – במקומות שאני מכיר אותם כיער, כהר שאי אפשר להגיע אליו אלא לדמיין אותו בלבד; ליד פקיעין יש היום בתים, יישובים קהילתיים ודברים נחמדים ויפים – ולדעתי זה לא מפריע לטבע.

עסאם מח'ול: להיפך – זה מוסיף כאשר זה מתלבש נכון.

עסאם מח'ול: מאז התחיל הוויכוח הזה על דאר אלחנון, הוקמו כמה יישובים יהודיים – אפילו באזור הזה.

סאלח אבו-חוסיין: שקד, חיננית.

עסאם מח'ול: לכן אני אומר שזאת לא יכולה להיות הטענה במקרה הזה.

עסאם מח'ול: אני חושב שאנחנו לא צריכים לאשר רק את הבתים הקיימים – אני מסכים שזה בלתי אפשרי.

עסאם מח'ול: אני חושב שהיישוב הזה צריך להתקיים – בתנאים מגבילים, בתנאים שמאפשרים את פיתוחו של הכפר הקטן במסגרת השמירה על הטבע, ולא בהתגשות עמו.

עסאם מח'ול: כי אתה לא מקים יישוב, אתה מדבר על יישוב קיים.

יורי שטרן: אבל ברגע שאנחנו מדברים על כך שזהו יישוב, וברגע שאנחנו מסכימים שהוא ימשיך להתקיים במקום, זה באמת מחייב את קווי החשמל ואת הכבישים.

יורי שטרן: במילא – אתה הורס את כל ה--

ואסל טאהא: הוא שייך למועצה האזורית מנשה.

ואסל טאהא: תשווה את היישוב הזה לשאר היישובים באותה מועצה – מבחינת איכות הסביבה, מבחינת נפשות, כמה גרים כאן וכמה גרים שם.

ואסל טאהא: למה שם מותר וכאן אסור?

יורי שטרן: אני חושב שההחלטות להקים יישובים קטנים נוספים בשנים האחרונות - - - אני חושב שזאת טעות, ואני נלחם בכך.

מוסטפא אבו-הלאל: היא מזיקה לאיכות הסביבה, ליער.

ואסל טאהא: המועצה שם מרוויחה כסף מכך?

יורי שטרן: איפה היא נמצאת?

יורי שטרן: כאן באזור?

ואסל טאהא: כן, באזור.

קריאות: - - -

סאלח אבו-חוסיין: - - - מחצבת ורד – מרחק של 200 מטר.

חיים ג'יבלי: לא נכון, אדוני.

חיים ג'יבלי: מחצבת ורד נמצאת בכניסה לפתחת ואדי ערה, ולא רחוק מחוצה ישראל.

חיים ג'יבלי: היא לא קרובה לבתים האלה.

חיים ג'יבלי: הבתים האלה הם מרוכזים במקום אחד.

ואסל טאהא: מהו המרחק בין המחצבה לבתים?

חיים ג'יבלי: נבקש מעו"ד אבו-חוסיין להוציא את המפה.

סאלח אבו-חוסיין: - - - לא צילמתי את המחצבה.

סאלח אבו-חוסיין: המחצבה מרוחקת 300 מטר- - -

יורי שטרן: - - - בתצ"א.

חיים ג'יבלי: זה כביש ואדי ערה, והמחצבה נמצאת כאן, מרחק 4 קילומטר מינימום.

עסאם מח'ול: באוויר.

ואסל טאהא: אל תעשה לי סיבובים בדרך למחצבה.

ואסל טאהא: אנחנו מדברים על איכות סביבה – הקו האווירי הוא 300 מטר.

קריאות: - - -

ואסל טאהא: המחצבה נמצאת בתוך היער.

חיים ג'יבלי: לא, היא לא ביער.

ואסל טאהא: אנחנו ביקרנו שם ואנחנו יודעים את זה.

יורי שטרן: אנחנו באמת צריכים להגיע למקום.

יורי שטרן: אני פונה אליכם, אנשי המינהל והמתכננים במשרד הפנים:

יורי שטרן: אם באמת יש נכונות לשמר את היער, ואם אתם רוצים להעתיק את היישוב – ואני מדגיש: תוך כבוד מלא לבעלות הפרטית שיש שם ולתולדות המגורים במקום – הגישה צריכה להיות אחידה.

יורי שטרן: אם אני לכל הפחות אשתכנע שהמקום הזה יישמר כיער או כשטח ירוק, ולא ייפגע ממגורים או שימוש תעשייתי זה או אחר, אני מוכן ללכת אתכם ולסייע עם הפלונטרים הבירוקרטיים כדי שהתהליכים האלה באמת ינועו.

יורי שטרן: אם יתברר שבסופו של דבר אנחנו נקבל שם שכונה אחרת או כל שימושים אחרים שאינם קשורים לשמירה על איכות הסביבה, אני סבור שהוועדה תדרוש פה אחד להכיר ביישוב, לסלול כביש ודברים אחרים שאני לא הייתי רוצה לראות במקום.

יורי שטרן: אם כן, רק אם הקונספציה כאן היא באמת כדי לשמר את הקטע הזה כקטע ירוק.

יורי שטרן: ומה הם ניסו לעשות?

יורי שטרן: להרוס מבנים בלי פיצוי?

יורי שטרן: אני לא רוצה להתווכח.

סאלח אבו-חוסיין: הנה, זאת העתירה.

יורי שטרן: ממתי זה?

סאלח אבו-חוסיין: מ-97'.

סאלח אבו-חוסיין: אתה יודע על כך והוא יודע על כך - - -

חיים ג'יבלי: אדוני, יש כאן הטעייה של הוועדה – ואני אומר זאת בזהירות מפני כבודו של עורך הדין.

חיים ג'יבלי: מר אבו-חוסיין ייצג שני בנים של אבו-זוהר שהסכימו להתפנות, והיתה מחלוקת בתוך המשפחה.

חיים ג'יבלי: הפרקליטות הורתה למינהל לתת שני מגרשים נוספים במתנה, לפנים משורת הדין.

חיים ג'יבלי: נתנו שני מגרשים במתנה מכספי הציבור שיושב כאן.

יורי שטרן: אתם מחוייבים לתת קרקע חלופי ופיצוי מלא על המגורים.

חיים ג'יבלי: כן, כך זה התבצע.

חיים ג'יבלי: הרי זה יישוב שקיים עשרות שנים.

דוד יונה: - - -

ואסל טאהא: שיקבלו לגיטימציה, ונגביל את המקום כדי שלא יתרחב.

יורי שטרן: ראשית, אנחנו נגיע למקום.

עסאם מח'ול: ההצעה הזאת של הפיצויים – לא מדובר כאן בבעלי הקרקעות והבתים--

סאלח אבו-חוסיין: סליחה, מי שיצא הם לא בעלי הקרקע האמיתיים.

סאלח אבו-חוסיין: בעלי הקרקע האמיתיים נמצאים בטאבו – כל האנשים האלה שיצאו משם בנו במינהל מקרקעי ישראל בטעות – חיים ג'יבי יודע את זה ולא הזכיר את זה.

סאלח אבו-חוסיין: בנוסף, יש אנשים פינו מרצון.

סאלח אבו-חוסיין: מה זה רצון?

סאלח אבו-חוסיין: אחרי שהם קיבלו בית משפט, ואחרי שישבו 20 שנה במלחמה וקיבלו כל הזמן קנסות גבוהים מאוד בני 25 אלף שקלים עד 50 אלף שקלים – נמאס להם מהטרטור כל הזמן לבית המשפט.

סאלח אבו-חוסיין: פשוט מאוד נמאס להם.

סאלח אבו-חוסיין: הם פנו לחיים ג'יבלי – בהסכמה, כביכול, לאחר 20 שנה, כדי לגבש את הבעיה הזאת.

סאלח אבו-חוסיין: יש כאן שני בתים שנהרסו על ידי מינהל מקרקעי ישראל, כי הם לא רצו אפילו עסקת חבילה.

סאלח אבו-חוסיין: השטח היה של זוהר אבו הלאל שבנה בטעות במינהל.

סאלח אבו-חוסיין: אני בעל השטח שם, ודיברנו איתם על 10 דונם תמורת דונם אחד – שיעזבו את הבית הזה בזמנו, בשנת 1980, כשראינו שהבית הזה נבנה בטעות – והם לא הסכימו בכלל.

יורי שטרן: אנחנו לא יכולים לשחזר עכשיו ולשקם את מה שנעשה.

יורי שטרן: הצעתי היא כזאת: המינהל חייב לבוא עם הצעה שתתקבל על דעתכם – או בתהליך בוררות כלשהו.

יורי שטרן: רק מההסתכלות בתמונה, שלא פוטרת אותנו מביקור בשטח, נראה לי שבאמת נכון להשאיר את השטח ליער, כיוון שכל הפיתוח שצריך לתת שם יהרוס את הכל.

עסאם מח'ול: יש מערערה--

ואסל טאהא: גם בתכנון יש מבנים בתוך יערות.

ואסל טאהא: יש להם תכנון מסויים שם – גם לכביש, גם לבתים וגם לתשתיות.

ואסל טאהא: בתוך יערות יש קריטריונים לבנייתם.

ואסל טאהא: אפשר לחייב אותם.

מוסטפא אבו-הלאל: אנחנו מוכנים לקחת על עצמנו פיתוח.

עסאם מח'ול: אדוני היושב ראש, אני אתן לך דוגמה מעין הוד.

עסאם מח'ול: בזמנו אני טיפלתי בנושא: יש את הכפר עין-הוד הישן והמקורי, ויש את עין-הוד – בתים שנבנו בלא הכרה.

עסאם מח'ול: זה לקח שנים – כל הזמן נשמעות כאן טענות על כך שהורסים את היער.

עסאם מח'ול: כל התשתיות – אותו יער ואותן תשתיות – יכולים להיות כשירים כשמדובר ביישוב יהודי, ובלתי כשירים כשמדובר ביישוב ערבי.

עסאם מח'ול: עד שלבסוף הרימו את הידיים והכירו בכפר הזה.

דוד יונה: אבל יש הבדל בין 4-5 משפחות לבין מאות משפחות.

עסאם מח'ול: אין הבדל.

ואסל טאהא: מדובר ב-30 משפחות כאן – בתי אב.

עסאם מח'ול: אתה מייצג את אותו היגיון ישן.

מוסטפא אבו-הלאל: אם היינו בונים בניגוד לחוק בשנות ה-80, לא היו 100 בתים?

מוסטפא אבו-הלאל: הכל בגלל שאנחנו אנשים טובים, ולא רצינו לעבור על החוק?

חיים ג'יבלי: אדוני, זה לא מדוייק.

חיים ג'יבלי: לא רציתי להיכנס לגופו של אדם, אלא לגופו של ענין בלבד.

יורי שטרן: לגופו של ענין, מקימים עכשיו חוות בודדים בנגב.

חיים ג'יבלי: הורידו את זה – זה ירד; העסק ירד, זה נעצר.

חיים ג'יבלי: היה בג"ץ.

חיים ג'יבלי: מר מוסטפא הטעה כאן את הוועדה.

חיים ג'יבלי: ראשית, האנשים יצאו מעצמם מלבד ה- - - .

חיים ג'יבלי: האדון הזה, שיושב כאן מולי – ומה שאני אומר כאן מוקלט, מתועד וניתן לבדיקה – נאלצתי לפנות ליקי, מפקד משטרת ואדי ערה, בעת כניסתו לתפקיד.

חיים ג'יבלי: אני זוכר את זה היטב – הוא שלח שוטרים שהיו שם 24 שעות ו-48 שעות בשמירה צמודה, כדי לאפשר למשפחות שרוצות להתפנות – להתפנות.

חיים ג'יבלי: האיש הזה היכה אותן.

חיים ג'יבלי: יש שם אישה שתאומים – שאחד מהם בגיל של הבן שלי – והיו צריכים להזהיר אותו.

חיים ג'יבלי: אותו אדם שיושב מולי--

קריאות: - - -

חיים ג'יבלי: להציג את המדינה--

סאלח אבו-חוסיין: איך זה קשור?

חיים ג'יבלי: זה קשור.

חיים ג'יבלי: האיש הזה תקף אותי – הוא היכה אותי בברזל, ונמנעתי להגיש תלונה במשטרה--

יעקב אדרי: אם הוא הכה אותך ולא הגשת תלונה, זו בעיה אצלך, אדוני.

חיים ג'יבלי: לא הגשתי תלונה כי אמרתי שאנחנו קצת מעל--

מוסטפא אבו-הלאל: אתה לא תקפת אישה בהריון?

חיים ג'יבלי: לא.

יורי שטרן: אני מציע שתמשיכו את השיחה הזאת בתחנת המשטרה הקרובה.

יורי שטרן: חבר הכנסת מח'ול, בוא לא ניתן לזה להתפתח כך.

יורי שטרן: אנחנו נקיים סיור ונחשוב ביחד.

יורי שטרן: אני מציע שתחשבו על רעיון כזה: אם הענין של הקמת חוות בודדים ירד מהפרק, אני שמח על כך.

נילי ברוך: לא ירד.

ואסל טאהא: חבל שראש הממשלה - - -

חיים ג'יבלי: זה פוליטיקה; אנחנו עובדי מדינה.

ואסל טאהא: הכל פוליטיקה.

ואסל טאהא: זה לא פוליטי?

ואסל טאהא: ההחלטה כאן לא פוליטית?

יורי שטרן: עם זאת, ייתכן שבתנאים מסויימים אפשר לתת מעמד של חווה כזאת בתנאי שהיא לא תגדל, כדי שהיא תשמור על הסביבה ותהפוך לאיזשהו עיסוק תיירותי.

יורי שטרן: השאלה היא באיזה קונספט הן שללו את זה.

יורי שטרן: אם הבקשה היתה להפוך את זה לשכונה של עיר, אני מתנגד באופן טוטלי, כי זה אומר שכל היער הזה שבין הבתים לבין הכביש הופך באופן מיידי לשטח עירוני, ותוך כמה שנים זה ייעלם.

יורי שטרן: זה ברור.

יורי שטרן: אבל אם הקונספציה משתנה, ואנחנו מדברים על כפרון כזה – אני אומר שאפשר לשקול את זה.

ואסל טאהא: אפשר לשקול את זה, ואפשר לפתור.

ואסל טאהא: בסיור תתרשם יותר.

עסאם מח'ול: זה צריך להיות הכיוון.

יורי שטרן: אחד הכיוונים.

יורי שטרן: תודה רבה לכולכם, הישיבה נעולה.