ועדת המדע והטכנולוגיה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 122, 2005-03-08 12:00

לאה נס: צהרים טובים לכולם.

לאה נס: הישיבה היום היא ישיבה מיוחדת של ועדת המדע והטכנולוגיה, בעקבות הידיעה המדאיגה, ואני מוכרחה להגיד – גם המצערת, לפיה תוכנית הטלוויזיה "חדשות המדע" עומדת לרדת מלוח השידורים, וזה בגלל מחסור של תקציב.

לאה נס: כולנו כאן יודעים, ואתם בטח יותר מכולם, את הכוח והתפקיד החיוני והמרכזי שיש לתקשורת במדינת ישראל, תקשורת שמעלה נושאים לסדר היום וגם מורידה אותם, אבל לצערי הרב, אני חושבת שהתקשורת בהרבה מקרים בוחרת להפנות למחנה המשותף הנמוך ביותר, ומגיעה לשיקולי רייטינג ומיסחור, וכך אנחנו רואים בלוח השידורים תוכניות שבאמת מקדשות גם את השיטחיות, גם את הבורות, ואפילו את גסות הרוח, ולצערי הרב ילדי ישראל, וגם חמשת ילדיי שיהיו בריאים, הם באמת היום בקיאים.

לאה נס: שפת המדע היום לא שגורה בפיהם, אלא שגורה בפיהם שפה אחרת, הרבה יותר נמוכה, והרבה בהשפעת התקשורת, אבל שוב, בכל דבר יש לנו טוב ויש לנו רע, ואנחנו רוצים לדבר דווקא על נקודת האור שאני רואה בתוכנית של חדשות המדע בטלוויזיה.

לאה נס: התוכנית הזאת, אני אציג אותה, למרות שאני בטוחה שרובכם יודעים, זו תוכנית מגזין מדע שמוגשת בערוץ 8 על ידי טל ברמן שנמצא בו, מגזין שמשודר מדי יום ודומה לחדשות, אבל במקום לראיין פוליטיקאים מביאים מדענים ותכנים מדעיים, שמעשירים ומחכימים את כל מי ששומע.

לאה נס: כמו שאמרתי, לצערי החליטו להוריד את התוכנית משידור לאחר שנתיים של שידור, מאתיים ועשרים תוכניות.

לאה נס: ראיתי מכתבים שכתבו אנשים שהתראיינו בתוכנית, שהיו שותפים להערכה שדיברו בצער רב על ההחלטה, אנשים שחזרו רק ודיברו על המקצועיות, על הדיוק, זו לא תוכנית שבאה רק לעסוק בדברים פופוליסטים ולהראות רק דברים שנשמעים יפה, ואיך אומרים, יש את ה-"Jurnal of Maariv", אלה שמקדישים איזה נושא מדעי, אבל לא מציגים אותו באור הנכון.

לאה נס: בתוכנית הזאת הציגו את הדברים בצורה מדעית ומדוייקת, עם תכנים מאוד ברורים.

לאה נס: כמו שאמרתי – המקום הנכון ביותר – שאלו אותי את זה מקודם – המקום הנכון ביותר לעלות את הנושא, למרות שמדובר פה בערוץ פרטי, אבל בכל אופן, הועדה הזאת שבאה לקדם את הנושא של קידום המדע והטכנולוגיה בישראל, זה המקום הנכון ביותר, במיוחד כשאנחנו רואים בתוכנית כזאת שיכולה לחזק ולהשביח את ההון האנושי שלנו, שזה בעצם המשאב היקר ביותר שיש במדינה הזאת, ורק חינוך, ובטח שחינוך למדע וטכנולוגיה.

לאה נס: כל האנשים שהגיעו לישיבה, אנחנו ניתן פה במה לנושא הזה שבאמת מדע ותקשורת, אנחנו מנצלים את הנושא הכאוב הזה, להעלות לסדר היום את נושא מדע ותקשורת, כדי שנוכל שהתקשורת תנצל את הכוח שיש לה לטובת התחום של המדע, שכמו שאמרתי, הוא צריך להיות בפסגת השידורים.

לאה נס: יפתח את הדיון מר צבי ינאי, לשעבר מנכ"ל משרד המדע, שהוא גם ידבר על מדע ותקשורת, ואחר כך ניתן את זה למנהלי הערוץ ונפתח את הדיון.

צבי ינאי: תודה.

צבי ינאי: מאחר שהסיבות שניתנו לסגירת הערוץ הזה, התוכנית הזאת, הן תקציביות, הייתי רוצה לפתוח בשתי קביעות כלכליות ומסקנה אחת.

צבי ינאי: הקביעה הכלכלית הראשונה היא, שמחקרים שנעשו בשנים האחרונות בשלוש אוניברסיטאות, הרווארד, MIT ותל-אביב, הראו בצורה חד משמעית, שהשקעה במחקר ופיתוח היא השקעה כדאית ביותר מבחינה כלכלית, בהשפעה לכל השקעה אחרת, ומחקר אחר הראה שהחיזוק או הטיעון המשכנע ביותר לגידול בהכנסה לגולגולת והוצאות בארצות המפותחות, באה מתוך המחקר ופיתוח.

צבי ינאי: בארצות הברית למשל, בין שלושים וחמישה אחוז לחמישים אחוז מהצמיחה הכלכלית, נובעות מהשקעה במחקר ופיתוח.

צבי ינאי: זה נותן איזה שהוא בסיסי קודם כל לחשיבות קודם כל של פיתוח התודעה והמודעות למחקר ופיתוח.

צבי ינאי: הקביעה השניה היא שישראל היא אחת המדינות העניות ביותר בקרב המדינות המפותחות, בכל מה שקשור למשאבי טבע, אבל היא אחת המובילות במחקר מדעי ובפיתוח טכנולוגי.

צבי ינאי: לראייה – אחת הדוגמאות שרגילים להביא אותם – ישראל היא אחת המובילות בעולם מבחינת הפרסומים ביחס לאוכלוסייה, וגם מבחינת יחס המהנדסים והמדענים לגבי גודל האוכלוסייה.

צבי ינאי: אז משתי הקביעות האלה אפשר להגיע למסקנה אחת שמתבקשת מאליה, ואם התשואה הכלכלית של מחקר ופיתוח היא כל כך גדולה, ואם זה בעצם המשאב הכלכלי היחידי שיש לנו, האמיתי, אז מה שמדינת ישראל הייתה צריכה לעשות, זה להפנות את מירב המאמצים וההשקעה גם מבחינת השקעה כספית, גם בתחום הזה, כדי להגדיל את המחקר והפיתוח, אבל איך עושים את זה?

צבי ינאי: אחת הדרכים זה כמובן להגביר את התמיכה הכספית במחקר ופיתוח, אבל זה כמובן לא בהכרח הכיוון היחיד.

צבי ינאי: אמנם לא נעים להתהדר בקביעה הזאת שקודם ציינתי אותה שאנחנו ראשונים בעולם מבחינת מספר הפרסומים המדעיים ומבחינת המהנדסים והמדענים, אבל צריך לזכור שאנחנו מדברים כאן במונחים יחסיים ולא אבסולוטיים.

צבי ינאי: במונחים אבסולוטיים אנחנו בוודאי מפגרים מבחינת מספר הפרסומים ומבחינת מספר המדענים וכולי באלפי אחוזים אחרי המדינות המפותחות באירופה, ארצות הברית כמובן ואסיה.

צבי ינאי: , וזה אומר שזה מחייב אותנו לאיזה מסקנה שניה.

צבי ינאי: אם אנחנו מנסים לצמצם את הפער הזה בין היכולת המדעית, הפוטנציאל המדעי שלנו לבין התחרות שבה אנו נמצאים מול מדינות שיש להן משאבים הרבה יותר גדולים גם מבחינה תקציבית וגם מבחינת המדענים שעוסקים בפועל במחקר המדעי, חייבים לעשות מאמץ מאוד מיוחד ולחשוף, להגביר את החשיפה של בני הנוער להמצאות מדעיות, לתגליות, לפיתוחים טכנולוגיים, אבל גם כן כדי לגרות את הסקרנות הבסיסית הראשונית לקידום המדע, ולהרחיב בעצם את בסיס המשתתפים, אם זה חוגי מדע וחוגים לנוער, מחנות של נוער שוחר מדע וכן הלאה.

צבי ינאי: ההנחה היא שבמקום שיש אלפים, אז יש גם אלופים.

צבי ינאי: כלומר, אם אנחנו יכולים להגדיל את הבסיסי של המשתתפים, שהיום אני מעריך אותו וגם על סמך מחקרים שנעשו בפועל לפני כמה שנים, אלה שאנחנו מגדירים אותם כמחוננים או כמצטיינים בעלי חשיבה מדעית ונטייה להמצאות וכן הלאה, מהווים כאחוז עד אחוז וחצי מכלל אוכלוסיית התלמידים.

צבי ינאי: זאת אומרת שאם אנחנו רוצים להגדיל את הפוטנציאל הזה ולהפיק יותר אנשי מדע ומהנדסים וממציאים ויש אוכלוסייה נתונה, שבסך הכל מדובר על שישה מיליון, חייבים להגדיל את האחוז וחצי הזה לשני אחוז ואולי אפילו לשניים וחצי אחוז, ואחת הדרכים לעדות את זה, היא להגביר את החשיפה של בני הנוער לתגליות המדעיות, להמצאות הטכנולוגיות, מפני שאם אנחנו מתחילים בעניין הזה כבר בגיל הרך, יש סיכוי לא קטן שחלק מהתלמידים האלה שנחשפים לתוכניות הללו, בסופו של דבר יגיעו גם למדע.

צבי ינאי: עכשיו אני רוצה להזהיר ולומר, אני לא מתכוון לומר בכך שכל מי שראה תוכניות מדעיות בטלוויזיה או קרא מאמרים מדעיים בתור ילד, גם הפך להיות מדען וממציא, אבל אני יכול לומר בוודאות, שכל מי שהיום מדען פעיל או חוקר או ממציא, נחשף בילדותו לתוכניות מדעיות, וזה בוודאי אחד התמריצים, אחת התמיכות שהוא קיבל במהלך ההליכה שלו לכיוון המדע והטכנולוגיה.

צבי ינאי: לכן הייתי אומר שהרעיון הזה לקצץ היום או לסלק את התוכנית הזאת של "חדשות המדע" הוא רעיון גרוע מאוד ומזיק יותר בכל מה שקשור ליצירת אוריינטציה מדעית, או נאורות מדעית.

צבי ינאי: להתחיל מזה כבר מלמטה בקרב תלמידים וילדים צעירים.

צבי ינאי: אין היום בעצם תחליף בטלוויזיה לתוכניות שמגישה מין תערובת של סקירה, של המצאות מדעיות-טכנולוגיות, של המצאות חדשות, של ראיונות עם מדענים ישראלים על פיתוחים ישראלים, וגם היא לא מגדישה תשומת לב להבהרה של חוקי טבע בסיסיים.

צבי ינאי: כל הדברים האלה ניתן היום כמעט ללא תחליף על ידי תוכנית כזאת.

צבי ינאי: צריך להבין שהנוער היום נחשף גם אם אינו רוצה לעניינים מדעיים גם באמצעות ה-National Geography, במסגרת ערוץ 8, ואולי בגיל הרך גם באמצעות ערוץ הילדים, אבל עד שאין לו אלטרנטיבות, אני לא מכיר בדיוק מה שקורה ב-yes, אבל אני יודע שבין 18:00-20:00 או 21:00, אני מנסה לשווא למצוא תוכנית מדעית מעניינית שתסקרן אותם, ואני לא מוצא.

צבי ינאי: פשוט בשעות האלה אנחנו נמצאים במצב שאין מה לראות.

צבי ינאי: כיוון שאתה לא מוצא תוכניות מדעיות מתאימות, אתה עובר לערוץ הילדים או להופ, או ל"קרטון", שזה כמובן משמש כתחליף.

צבי ינאי: בסך הכל, אלה עיקרי הדברים שרציתי לומר.

צבי ינאי: מה שבעייני הוא באמת נקודת מפתח בכל הקשר הזה עם מדע ועם תקשורת, הוא היכולת של התקשורת להיות מעניינת, מגרה, מאתגרת, ולהביא נושאים ותחומים בנושאים מתחום המדע, ולהפוך אותם לנושא שאתה משתוקק לראות אותם.

צבי ינאי: לא משום שהמורה מכתיב לך ועכשיו השעה הזאת ואתה צריך את זה לראות ואת זה ללמוד ואת זה לקרוא, אלא מפני שזה מסקרן.

צבי ינאי: ובעיניי אין דבר יותר מסקרן ואין דבר יותר מלהיב את הדימיון מאשר מדע, הרבה יותר מאשר סיינפלד ומדע בדיוני שבני הנוער נקשרים אליו, אבל בעיניי התשובות המפתיעות ביותר, המעניינות ביותר והמרתקות ביותר, בכל זאת נמצאות בתחום הסיפור המדעי, ועל כן אני מאוד תומך וחושב שהתוכנית הזאת תעשה דבר גדול אם היא תצליח להשאיר את התוכנית הזאת על כנה, ואפילו להוסיף עוד תוכניות.

לאה נס: תודה רבה.

לאה נס: אני רוצה שנשמע עכשיו את נציגי "נגה תקשורת".

לאה נס: מי מכם מהנציגים שרוצים להתחיל?

לאה נס: המנכ"ל, רק בבקשה תציג את עצמך.

ליעד ורדימון: ליעד ורדימון, מנכ"ל נגה תקשורת.

ליעד ורדימון: אמרתם הרבה על התוכנית, שמעתי גם הרבה מחמאות על התוכנית.

ליעד ורדימון: התוכנית עלתה כחלק משינוי תפיסת הערוץ, ערוץ 8 ב-17 במרץ 2003.

ליעד ורדימון: הופקו מאתיים עשרים תוכניות של התוכנית וכחמישים וחמישה לקטים של התוכנית.

ליעד ורדימון: היא היוותה עוגן מרכזי בלוח השידורים של הערוץ, עזרה לערוץ להתרומם, להגיע לקהלי יעד חדשים.

לאה נס: הכל נשמע מצויין.

ליעד ורדימון: הכל היה מצויין.

לאה נס: אז מה "התפקשש"?

ליעד ורדימון: מעבר לעובדה שהיא הופיעה בערוץ 8, היא הופיעה גם בערוץ לוגי שהוא ערוץ העשרה לילדים.

ליעד ורדימון: נגה תקשורת – למי שלא יודע, היא גם מפיקת ערוצים 8, לוגי וערוץ הילדים.

לאה נס: אז אם התוכנית בנתה את הערוץ, למה להפסיק כזה דבר טוב?

מל פולישוק-בלוך: במדינת ישראל, כל דבר טוב, זורקים.

ליעד ורדימון: ישנה בסופו של יום כלכלה של כל המבנה הזה של הטלוויזיה והערוצים.

ליעד ורדימון: כחלק בלתי נפרד מהכלכלה זה ...

לאה נס: למרות מה שאמרת שהתוכנית הזאת בעצם בנתה את הערוץ, זה מה שאמרת.

ליעד ורדימון: היא עזרה לבנות את לוח השידורים של הערוץ החדש.

לאה נס: זאת אומרת שיש לה בכל זאת כן אפשט, למרות שאני לא כל כך רוצה להיכנס לשיקולים הכלכליים, כי אני מבינה שיש דברים שהם מעבר, ויש להם חשיבות, ואני בטוחה שכל דבר אפשר לתרגם אותו גם כלכלית, כמו שהזכיר פה מר ינאי, שבכלל היום הרי מדע, טכנולוגיה, הייטק, זה בעצם קטר הצמיחה של המשק בישראל.

לאה נס: על זה אין ויכוח בכלל.

ליעד ורדימון: אני חושב שמי מאיתנו שיושבים פה הן מבחינת נגה תקשורת והן מבחינת הוט והן מבחינת מועצת הכבלים, כולם חושבים שהתוכנית מצויינת.

ליעד ורדימון: יש לנו סט של כללים וקלטני מידע.

לאה נס: אני בטוחה אבל שכמו שיש אצלכם סדר, יש גם קווים אדומים של דברים.

לאה נס: יש למשל קווים אדומים שלכם שהם גם לא מתאימים לי, אבל יש איזה שהיא תפיסה של ערוץ.

לאה נס: יש קווים אדומים גם לערוץ של מה שהוא מכניס ומה שהוא לא מכניס.

לאה נס: אז כשרואים כזה ערוץ שיש לו את הערך הסגולי הזה, אז הוא לא מנצל את המיקום בסולם של הקווים שמחליטים מה להכניס, גם אם יש קבלות של תקציב וריווחיות?

ליעד ורדימון: הבעיות אינן של ריווחיות.

ליעד ורדימון: הבעיות, הריגולציה בסוף יום היא הכסף.

ליעד ורדימון: אם אין כסף לצורך העניין שמופנה לז'אנר כזה של תוכניות לערוץ 8.

לאה נס: רציתי יותר שתפתח את העניין כדי שנדע מה דעתכם.

ליעד ורדימון: אנחנו בעד להמשיך, אני בטוח שכולם פה בעד.

ליעד ורדימון: אני בטוח שאין פה אף אחד שהוא נגד התוכנית.

יעקב מרגי: אז מי החליט להוריד אותה?

ליעד ורדימון: בסופו של יום, היא יורדת כי אין משאבים להפעיל אותה.

יעקב מרגי: הדברים נאמרו על ידך בזהירות, באמינות - - -

לאה נס: אולי באמת נשמע את רמי בלניקוב מנכ"ל הוט ואחר כך את מנהל ערוץ 8 מר סיני אבט.

לאה נס: בבקשה.

רמי בלניקוב: קודם כל, כל מה שנאמר כאן בקשר לחשיבות של ההעשרה ושל המדע הוא חשוב גם בעינינו, וזה מובן מאליו עבורנו, ואנחנו חושבים גם אפרופו הנכדים שלך, אני לא יודע אם אתה ער לכך, יש ערוץ קמפוס שנותן המצאות, ויש ערוץ של האוניברסיטה בחיפה.

צבי ינאי: זה לא אותו דבר אתה יודע.

רמי בלניקוב: אני לא יודע באיזה גיל הנכדים שלך.

רמי בלניקוב: ויש לומדות, יש ערוצי לומדה שונים, כמו "הופ לומדים" ו"גורדי" וכיוצא בזה.

רמי בלניקוב: אנחנו מוציאים הרבה מאוד כסף בכיוון של ההעשרה, והיינו כמובן מאוד שמחים להשקיע בתוכנית הזאת.

רמי בלניקוב: לצערי אנחנו נאלצים להשקיע בדברים מבחינה רגולטורית לא חשובים, במקומות אחרים שעולים לנו הרבה מאוד כסף, וזה לא מטריד אף אחד, לא מחברי הכנסת ולא מהלקוחות שלנו שאנחנו משקיעים בהם הרבה מאוד כסף, לדוגמא- אנחנו מוציאים למעלה משלושים מיליון שקל לחדשות מקומיות.

רמי בלניקוב: מישהו פה ראה אתמול את החדשות המקומיות?

רמי בלניקוב: – אף אחד.

רמי בלניקוב: וזה לא שאין פה לקוחות שלנו.

רמי בלניקוב: שלושים מיליון שקל, ועדה אחרת של הכנסת החליטה לפני חמש עשרה שנים, יותר, סליחה, לפני שבע עשרה שנים, כשלא היה ערוץ שתיים, כשלא היה ערוץ עשר, כשלא היה רדיו אזורי, כשלא היה Yes, כשלא היה שום דבר, שנשקיע בחדשות מקומיות.

רמי בלניקוב: עכשיו אנחנו משקיעים שם למעלה משבעה מיליון דולר לשנה, אף אחד לא טרח לקום ולשאול – "רגע, מה קורה פה?, אולי הם רק זורקים את הכסף?

רמי בלניקוב: אולי נשים את הכסף במשהו חשוב יותר?".

יעקב מרגי: לא בדקתם רייטינג?

רמי בלניקוב: אי אפשר למכור רייטינג.

יעקב מרגי: אז כל מה שמוכרים לנו זה בלוף?

רמי בלניקוב: אי אפשר לבדוק רייטינג.

רמי בלניקוב: אתה יודע למה?

רמי בלניקוב: אין מספיק אנשים שיענו על זה.

רמי בלניקוב: כל כך מעט אנשים מסתכלים, אז אי אפשר לבדוק רייטינג שם.

רמי בלניקוב: זה כזה מגוחך.

רמי בלניקוב: אין עניין לזרוק סתם כסף.

רמי בלניקוב: אני אומר לך שאנחנו זורקים שבעה מיליון שקל בשנה, תעשו את זה כפול עשר שנים – שבעים מיליון דולר על שטויות.

לאה נס: אז זה הרעיון.

לאה נס: חקיקה חייבת כמו חדשות מקומיות, גם חדשות מדע.

רמי בלניקוב: אחרי המקרופיליה הכלכלית שהיתה לתעשייה הזאת, שום חקיקה כבר לא תפתיע אותי.

רמי בלניקוב: חמש שנים יושבים על תעשייה שמתמוטטת, שהגיעה למצב קשה ביותר, שליש ממנה כבר הייתה בבית המשפט, וכולם ממשיכים.

רמי בלניקוב: מה שמטריד עכשיו זה חדשות המדע.

רמי בלניקוב: מישהו מוטרד מזה שמולנו עומד מונופול שזורק מיליארדים על המתחרה שלנו, שהולך לתוכניות פופוליסטיות, שלאף אחד מהלקוחות שלו אין את הדברים האלה?

רמי בלניקוב: אף אחד לא מוטרד מזה.

רמי בלניקוב: מה שמטריד עכשיו את כולם זה מה שקורה לתוכנית החשובה הזאת, שהיא באמת חשובה, אבל אין לנו כסף.

רמי בלניקוב: באמת שאין לנו כסף.

רמי בלניקוב: הוא פשוט נגמר.

רמי בלניקוב: מפיש, גורנישט, כלום, יינטה.

רמי בלניקוב: באיזה שפה אתם רוצים שאני עוד אגיד אותה?

רמי בלניקוב: בכל שפה שאני אגיד אותה זה לא יעזור.

לאה נס: בכל אופן, יש למשהו אחר, בכל זאת הייתה לך אפשרות בחירה בין חדשות המדע לתוכנית אחרת.

רמי בלניקוב: מכיוון שיש פה כללים, בואי אני אגיד לך.

רמי בלניקוב: אני מכיוון שיש לי שמונה אחוז להפקות מקור, פחות או יותר מחלקים לי אותה, זה מה שאמר מקודם ליעד, לפי סוגים, ז'אנרים.

רמי בלניקוב: להשקיע כך בילדים ואל תשקיע בזקנים.

רמי בלניקוב: תשקיע כך במבוגרים, ואל תשקיע בדברים אחרים.

רמי בלניקוב: תשקיע בסוגה עלית ובסוגה תחתית, ובדרמה ובתעודה ואל תשאלו.

לאה נס: ורק את חדשות המדע אתה לא משאיר?

רמי בלניקוב: לא אומרים את התוכנית עצמה, אלא רק את הסוג.

רמי בלניקוב: את יודעת איזה סוג הם נותנים לחדשות המדע אחרי כל המילים שנאמרו?

רמי בלניקוב: לדעתי זה סוג עליון, סוגה עליונה.

רמי בלניקוב: אין משהו יותר מחכים ויותר מעשיר ומוציאים בו כסף מחדשות המדע?

רמי בלניקוב: – לא, זה נחשב לז'אנר תחתון בכלל.

רמי בלניקוב: שם ז'אנר תחתון לשים בערוץ שמונה, זה לא מתאים.

אליעזר זנדברג: אם נסכם את מה שאתה אומר זה ככה – אחד הביא כסף, וזה לא חדש, לכן יש את כל האיחודים.

אליעזר זנדברג: שתיים – אתה אומר שיפתרו לך את הבעיה אם ישנו את השידרוג של התוכנית או את הפוזיציה שלה מבין הדרישות שיש לך?

רמי בלניקוב: זה מאוד יקל.

רמי בלניקוב: זה יאפשר לנו לעשות סדרי עדיפויות שונים.

לאה נס: אז עכשיו, אם שמענו שמשהו יקל - - -

אבי בלשניקוב: צהריים טובים.

אבי בלשניקוב: אני חוטף את זכות הדיבור שניתנה ליורם מוקדי שהוא יושב ראש מועצת הכבלים בשידורי הלוויין, ואני רוצה לומר מספר דברים לפני שהוא פותח.

אבי בלשניקוב: ראשית – מועצת הכבלים והלוויין, היא אחראית על נושא התוכן, והיא זו שמקיימת את ההידברות עם הכבלים בכל מה שקשור לכבלים.

אבי בלשניקוב: אני פה מסיבה פשוטה.

אבי בלשניקוב: ראשית, כמשרד התקשורת, אנחנו מברכים אותך גבירתי יושבת ראש הועדה על כך שראית לנכון לקיים דיון בסוגיה הזאת.

אבי בלשניקוב: בי"ת – להזכיר – שרת התקשורת הנוכחית הגברת דליה איציק, לשעבר גם כן יושבת ראש ועדת המדע של הכנסת.

אבי בלשניקוב: גימ"ל – באתי לפה כמנכ"ל משרד התקשורת להגיד לך מר טל ברמן, שיש לך תוכנית מעולה ואיכותית ורבים וטובים מהאנשים האיכותיים של מדינת ישראל עומדים מאחורייך, וקיבלו בצער את העובדה שהתוכנית הזאת יורדת מלוח השידורים של ערוץ שמונה של הכבלים.

אבי בלשניקוב: ולך מר בלניקוב – להגיד לך מילה טובה – יש לך תוכנית מעולה, איכותית שההורים צריכים להפנות את הילדים מכל הטלנובלות לערוץ שמונה לתוכנית של טל ברמן, שהיא האלטרנטיבה לאותן טלנובלות.

אבי בלשניקוב: אז אתה בתור מנכ"ל הוט, יש לך תוכנית מעולה וראויה, ואנחנו כמשרד התקשורת באנו לפה על מנת לתת – תקרא לזה במירכאות – על מנת לתת אותה האווירה שאנחנו היינו מאד מאוד שמחים שיימצא פתרון לסוגיה.

אבי בלשניקוב: ואנחנו מבחינתנו נעשה את הכל על מנת לסייע.

אבי בלשניקוב: באנו לפרגן ל"הוט", באנו לפרגן לטל ברמן, ובאנו להצדיע לך גבירתי יושבת ראש הועדה, על כך שאת מעלה את זה על סדר היום.

לאה נס: ואני רוצה להתרכז בשורה הלפני האחרונה.

לאה נס: אני רוצה בכל אופן אולי לקראת סוף הדיון, אולי לא עכשיו, אבל בכל זאת להתרכז במשפט שאמרת לפני כל הברכות, את המאמץ שמשרד התקשורת יכול לעשות על מנת לפתור את הבעיה.

אבי בלשניקוב: אני מציע שיורם מוקדי יתחיל.

אהוד רצאבי: האם אני יכול להגיד מילה גבירתי היושבת ראש?

לאה נס: כן.

אהוד רצאבי: אני רוצה לשאול שאלה של כופרים.

אהוד רצאבי: קודם כל – התוכנית הזאת עצמה – הנכדים שלי לא רואים את התוכנית הזאת, פשוט כי הם לא נולדו, אבל אני הנער מחפש את התוכנית שלך בהנאה גמורה כל פעם מחדש, ונהנה וגם לומד.

אהוד רצאבי: עכשיו, אני רוצה לשאול רגע אחד שאלה של כפירה, ואנחנו נמצאים במדינה שדוגלת בכלכלה חופשית, שדוגלת ביזמות חופשית, שכאשר היא נותנת ליזם חודשי לנהל תוכנית עסקית כזו או אחרת, הוא עושה את שיקולי הרווח וההפסד שלו.

אהוד רצאבי: ממתי אנחנו כרגולטור מתעסקים בשיקולי הרווח של יזם?

אהוד רצאבי: אם אנחנו חושבים כרגולטורים שאנחנו צריכים להתערב, בואו ניתן לו את הכלים.

אהוד רצאבי: אם זה לא משתלם לו, הוא לא יעשה תוכנית.

אהוד רצאבי: זה לא יעזור.

אהוד רצאבי: אם הוא לא מרוויח כסף, הוא לא יעשה את זה.

אהוד רצאבי: בגלל זה הוא יזם חופשי והוא לא ממשלה והוא לא כלום.

אהוד רצאבי: אם התוכנית הזאת היא מספיק טובה בשביל הקהל, אז אולי היא לא צריכה להיות בערוץ שמונה, היא צריכה להיות באיזה ערוץ אחר, שאולי יש לו גם רייטינג יותר גבוה.

אהוד רצאבי: איני יודע.

אהוד רצאבי: ואם יש פה בעיית של רגולציה, אז הרגולטור שיושב פה, תפקידו לפתור לו את הבעיה כדי שהוא יוכל להעלות את התוכנית שהציבור יוכל ליהנות ממנה, והוא ירוויח ממנה כסף.

אהוד רצאבי: אין פה שום היגיון שמשהו אחר יקרה פה.

לאה נס: או.קי.

לאה נס: תודה רבה.

לאה נס: אני צריכה לצאת לרגע, יחליף את מקומי חבר הכנסת מרגי לכמה דקות, ובבקשה, יושב ראש מועצת הכבלים יורם מוקדי .

יורם מוקדי: יש פה ערוץ פרטי שבבעלות פרטית, שהוא חלק מפלטפורמה פרטית, ועל אף שהפלטפורמה הזאת פרטית הרי שהיא נהנית במירכאות ולא במירכאות מדרישות שונות שלנו כמועצה לשידורי כבלים על פי החוק.

יורם מוקדי: למרות שזה עסק פרטי, בעצם המדינה והחוק לא נותנים לו להתנהל כעסק כלכלי עצמאי, אלא מתערבים במקומות שבהם הכנסת וגם המועצה לשידורי כבלים חשבו בעבר וחושבים היום להתערב.

יורם מוקדי: ההתערבות הזאת כוללת גם התערבות נרחבת מאוד גם בהפקות מקור, ויש שמונה אחוזים מהכנסות חברות הכבלים שחייבים להיות מושקעים בהפקות מקור, ולא עצרנו שם, אלא בתוך שמונת האחוזים האלה שזה סכום של בערך מאה חמישים מיליון שקל בשנה, כמועצה, הגדרנו את הכשלים במקומות שבהם להערכתינו הכבלים לא ישקיעו ו-Yes לא ישקיעו כסף, אלא אם כן אנחנו נחייב אותם, ובראש ובראשונה זה נקבע בסרטי תעודה ובדרמות, והתוצאה בעקבות ההתערבות הזאת היא שבתחום סרטי התעודה הייתה פריחה בשנים האחרונות.

יורם מוקדי: ערוץ שמונה הוא כמעט בית של כל סרטי התעודה שמופקים היום במדינת ישראל בכבלים, ובתחום הדרמה בטח שיש פה פריחה בתחום הדרמה הבודדת.

יורם מוקדי: גם בסדרות דרמה – כמו "שבתות וחגים" שאחרי חמש עונות היא ירדה, וגם סרטי טלוויזיה שבעצם עשו פה מהפכה גם בתחום הקולנוע, וכמעט כל המועמדויות לאוסקר הישראלי הם על ידי סרטים שהופקו על ידי הוט, ויש השקעה גדולה עכשיו גם ב- Yes, אמנם לא במימדים של הוט, כך שאנחנו התערבנו בדברים שאנחנו קראנו להם כשל.

יורם מוקדי: בנוסף יש מכסה שאמורה להיות מושקעת בתרבות, אמנות ומדע בערך בשווי של שלושה מיליון שקל שבשנה החולפת – 2003, הכבלים השקיעו בה שני מיליון שקלים מעבר למכסה שהוגדרה להם.

יורם מוקדי: יש שלושים אחוז מהפקות תוכניות מקור של הכבלים שצריכים להיות מושקעות בתוכניות מקור לילדים.

יורם מוקדי: שבעים וחמישה אחוז מהסכום בכלל של המאה וחמישים מיליון שקל צריכים להיות בחבילת הבסיס, כדי שמרבית הצופים יקבלו גם את ההפקות המקוריות, כך שרשימת הדרישות היא מאד מאוד מפורטת, ולא פשוט להטיל מטלות נוספות, ואני כבר אומר, יש בעצם מטלה שקוראים לה "תרבות, מדע ואומנות".

יורם מוקדי: היא קיימת כבר.

יורם מוקדי: נוסיף על זה את החדשות המקומיות שהכבלים מחוייבים על פי חוק להפיק, וגם אחרי הקלות שהם קיבלו מהמועצה לשידורי כבלים, שמעתם פה את הסכום – הוא סכום גבוה ביותר.

יורם מוקדי: זו העוגה.

יורם מוקדי: אנחנו הגדרנו התערבות בדברים שהם כשל, בדברים שלא ייעשו אם אנחנו לא נתערב.

יורם מוקדי: להערכתנו הם יעשו את יצפאן גם אם אנחנו לא נתערב ...

קריאה: אל תבטיח.

יורם מוקדי: אבל עדיין לא נתערב.

יורם מוקדי: להערכתינו הם ישקיעו בתוכניות בידור משהו כמו רצועה בערוץ ביפ גם אם לא נתערב.

יורם מוקדי: חשבתי שמחמיאים לך על התוכנית כל הזמן, עכשיו אני מבין שמדברים על הרצועה.

יורם מוקדי: זה בועדה אחרת, והיא גם תבוא.

יורם מוקדי: אגב, בכל הוועדות פה – אנחנו ישבנו בוועדות בנושאי ספורט והיתה ביקורת מאוד גדולה על המועצה מדוע אנחנו לא מחייבים את הכבלים לשדר משחקי כדורגל מליגת העל, והייתי גם בועדה ששאלו אותנו למה אנחנו לא מחייבים אותם להפיק תוכניות בנושא בטיחות בדרכים, מלחמה בסמים וכולי, והרשימה עוד מאוד ארוכה.

יורם מוקדי: זו העבודה כפי שאנחנו הגדרנו אותה, היא רשימת מטלות מאוד מורכבת יחסית לגוף שהוא מאוד מסחרי ויש לו שיקול דעת, על אף זה שאנחנו לא מתערבים בשיקולים של שום תוכנית, אנחנו מעולם לא הכתבנו סוג של תוכנית.

יורם מוקדי: לפני שנה כשנודע לנו שחדשות המדע עומדת לרדת, פניתי ביוזמתי לחברות הכבלים ולנוגה תקשורת, וניסיתי לברר אם ישנה דרך לנסות ולהשאיר אותה לעונה נוספת, ובעצם העונה הנוספת שמסתיימת עכשיו, היא בעקבות הפנייה שלנו וההסדר שהושג אז הוא בעקבות חובות עבר של חברות הכבלים משנות התשעים העליזות שחברות הכבלים עדיין מחזירות אותם, והצלחנו להגיע להסדר מימון לדבר הזה, למרות שאני אומר – זו התערבות חריגה שלנו כריגלוטור.

יורם מוקדי: וההתערבות החריגה הזאת – אני אומר- היא ביד רועדת, כי לא מתפקידנו לקדם תוכנית ספציפית גם אם היא נהדרת, ואין חולק שהתוכנית הזאת, ואני אומר את זה גם כהורה לילדים וגם כריגולטור, הלוואי שכולם ייראו את התוכניות האלה, אבל לא מתפקידנו כמועצה לכוון דווקא לתוכנית ספציפית.

יורם מוקדי: כאן אנחנו נמצאים.

יורם מוקדי: עכשיו, רשימת המטלות שמוטלות על חברות הכבלים היא רשימת מטלות מורכבת מאוד.

יורם מוקדי: תמיד אפשר להוריד משהו,תמיד אפשר להוריד דרמות ולאפשר משהו אחר, תמיד אפשר להוריד סרטי מדע ולשדר משהו אחר.

יורם מוקדי: כל הדברים האלה מאד מאוד מורכבים.

יורם מוקדי: אנחנו נמצאים היום בתקופה שמצד אחד חברות הכבלים עומדות בכל המחוייבויות שלהן לגבי הפקות מקור ומחזירות חובות מהעבר, שזה מבחינתנו הישג עצום, וחברת Yes נכנסת לתלם הזה גם כן שזה הישג עצום, ואנחנו עושים את זה בתקופה שהתעשייה הזאת מפסידה סכומים מאוד ניכרים.

יורם מוקדי: בשנת 2003 תעשיית הכבלים בישראל הפסידה כמיליארד מצטבר, והשנה המספרים הם לא הרבה יותר נמוכים.

יורם מוקדי: כך שיש לנו תעשייה שמצד אחד בטיפול, ומצד שני אנחנו בוחשים בה די חזק מבחינת הרגולציה.

יורם מוקדי: זו התמונה.

יעקב מרגי: אין ספק שיש תחושה שהדיון פה הולך להיכנס, סליחה פה על הביטוי, ל"קישקע" של איזו חברה כלכלית שהיא גוף פרטי וגוף עצמאי, ובכלל היום בעידן שהיום המדיניות והאידיאולוגיה הכלכלית במדינה בתחומים – "אוי, לא לגעת בקודש הקודשים, כשמדובר בשיקול כלכלי".

יעקב מרגי: להכל יש הצדקה או אין הצדקה, אבל אנחנו כשליחי ציבור, אני חושב, סליחה שאני מדבר בשם כולם, יש לנו מה לומר על מה שהילדים שלנו נחשפים בערוצים, ועל האלימות בחברה ועל חוסר תעסוקה בשעות הפנאי של ילדים.

יעקב מרגי: יש סוף-סוף תוכנית, תאמינו לי, שאפילו חברי הכנסת פה מבלי לשים לב, וועדת הועדה מלאת גאווה, הרייטינג הכי גבוה.

יעקב מרגי: חברי הכנסת באו באמת במוטיבציה גדולה.

יעקב מרגי: הצפיפות פה באולם, היינו צריכים לקחת את האודיטוריום של אולם ההרצאות.

יעקב מרגי: באמת זו תוכנית טובה.

קריאה: אם זה היה משודר בשבת גם היית רואה.

יעקב מרגי: אל תבטיח.

יעקב מרגי: אתה יודע, זה לפרוטוקול, אחרת הייתי אומר לך משהו בציניות.

יעקב מרגי: רבותיי, בואו לא נסטה מהנושא, זה דבר טוב.

יעקב מרגי: מבחינת כל השיקול של הפקת תוכנית כזאת, תוכנית תעודה כזו או אחרת, אבל אני אומר – דבר טוב, תבורך על זה שזה הוארך בשנה בעקבות הפנייה שלך, ואני חושב שנבורך אנחנו בשנה הבאה ובעוד שנתיים שהדיון הזה הוביל למשהו.

יעקב מרגי: אני ברמה האישית לא מכיר את התוכנית הזאת.

יעקב מרגי: השם אומר לי משהו, אבל לי אין טלוויזיה בבית, אבל מה לעשות, כחבר כנסת יוצא לי לפעמים ללון בירושלים, אז אני מזפזפ קצת, בשאר הדברים לא.

יעקב מרגי: אז אני יורד על ערוץ שמונה.

יעקב מרגי: כשאני אומר שאני הסתכלתי על ערוץ שמונה, אומרים לי – מה מצאת שם?

יעקב מרגי: אבל יש.

יעקב מרגי: שוב, הזכרת את ה-National Geographic.

יעקב מרגי: כמה מכל חבילת הכבלים הזאת, כמה דברים טובים יש?

יעקב מרגי: – מבלי לפגוע באף אחד אחר.

יעקב מרגי: זו שאלה שבאמת לא ציפיתי לקבל תשובה.

יעקב מרגי: לכן אני אומר רבותיי בכנות, אני באמת לא רוצה להיכנס, וגם אין לנו את הכלים להיכנס לא לריגולציה ולא לשיקולים שלך המנכ"ל, ואתה עושה עבודה טובה בקטע של הפקות המקור ובקטע של ההתמודדות שלך בהתמודדות מול Yes, ואני מקווה שהמדינה תהיה יותר אגרסיבית ממה שהיא היום, אבל אין לי ספק שצריך למצוא את הכלים והדרך, איך למצוא באמת פתרון שהתוכנית הזאת לא תרד מהמסך, וזאת לאור האמור, שאני לא מצאתי פה אחד, הלוואי שיקום פה אחד ויגיד לי "מה עשיתם עם טל ברמן והתוכנית שלו, בוא נשמע.

יעקב מרגי: " אין את זה.

יעקב מרגי: הלוואי שמישהו יפריח את זה.

יעקב מרגי: באמת שזה דבר טוב ונדרש.

יעקב מרגי: זה דרוש לנו הגדולים, זה נדרש לנו הילדים, וזה נדרש לחברה שלנו.

יעקב מרגי: מספיק הפכנו להיות תעשיית רייטינג, לא יותר מזה.

יעקב מרגי: וחבל.

יעקב מרגי: והייתי רוצה באמת לעבור לטל ולמאיה להציג, אבל חברת הכנסת אראלה, אני נותן לה העדפה מתקנת, כי היא כחברת כנסת, לא יכולה להרים את הקול כמוני, אז ניתן לה לדבר.

אראלה גולן: קודם כל, שאלת הרגולטור.

אראלה גולן: שאלות כרגולטור, איך זה מתבצע באמת שמחליטים שחדשות מקומיות חשוב יותר – אני שואלת שאלה של חוסר הבנה, איך מחליטים אצלכם שחדשות מקומיות חשובות יותר ממדע?

אראלה גולן: איך זה נעשה?

אליעזר זנדברג: רגע, אני מוסיף – ולמה מדע צריך להיות חלק מהרף?

אליעזר זנדברג: למה זה תמיד צריך להיות מחובר ומדע לא יכול לעמוד בפני עצמו?

צבי ינאי: לא בטוח שזה רעיון שצורף.

אליעזר זנדברג: עלה בדעתכם רעיון לתת למדע מקום בפני עצמו?

יורם מוקדי: כן.

יורם מוקדי: בואו אני אגיד כך.

יורם מוקדי: דבר ראשון – חדשות מקומיות מוגדרות בחוק כחובה.

יורם מוקדי: אין לנו שיקול דעת, ו"Yes" לצערי לא מחוייבת בחובה הזאת.

אראלה גולן: יש כמה דברים שיש לך שיקול דעת בהם.

אראלה גולן: איך זה נעשה?

אראלה גולן: איך נעשית ההחלטה של מה יותר חשוב ומה פחות חשוב כרגולטור?

יורם מוקדי: בדו"ח חדשות מקומיות כן או תוכניות מדע לא, כי כך החליט המחוקק בשעתו, ואגב – זו הייתה התפיסה כשחברות הכבלים עלו לאוויר.

יורם מוקדי: כחברות כבלים אזוריות, אני לא בטוח שהתפיסה הזאת עומדת ויש לה עניין.

יורם מוקדי: מבחינתי, ואני מדבר עכשיו בשם עצמי ולא בשם המועצה כולה, אם אפשר להיכנס לדבר כזה, מבחינתי – אין לי בעיה להוריד מטלות מחדשות מקומיות ולהעביר אותן לתחום מדע.

יורם מוקדי: אין לי בעיה עם זה.

יורם מוקדי: אני מאמין בזה יותר ואני חושב שזה הרבה יותר נכון, מיוחד היום, בעצם זה קיים בכבלים ולא קיים ב-"Yes" ויש פה את העניין של התחרותיות, וזה פתרון מסויים.

יורם מוקדי: אני מניח שאם קצת עשרות או מאות או אלפים או יותר אנשים, יכעסו יותר על כך שאין חדשות מקומיות במקום שלהם.

אראלה גולן: אני לא אומרת שאין, אני אומרת שאפשר להשאיר את זה בסוטול, להשאיר קודם כל דברים שאפשר- - -

יורם מוקדי: החיבור הזה אגב עם תרבות ובעצם מדע, שוב, דיברתי על כשלים ועל התערבות בכשלים.

יורם מוקדי: לא בדיוק הכשל במדע, והראייה – עלתה פה תוכנית.

יורם מוקדי: התוכנית הזאת עלתה, עם כל הכבוד לריגולטור, היא עלתה כרגולטור שאומר "תשקיעו כסף", אבל באיזה מקום מישהו בערות שמונה החליט שהוא מעלה את התוכנית הזאת.

יורם מוקדי: נכון, הרגולטור בשנה האחרונה התערב, אבל מישהו העלה את זה ביוזמתו, כלומר, לא היה כשל בתחום הזה, ובעצם הוא מולא בצורה מצויינת.

אליעזר זנדברג: אז תזהה את הכשל עכשיו בעצם זה שהוא יורד.

יורם מוקדי: אני מזהה כשל בהרבה מאוד דברים, הרי כל התעשייה הזאת היא בעצם על סף כשל, אבל אני אומר – נכון.

יורם מוקדי: אם יהיה מצב שבו לא יהיו תוכניות מדע בטלוויזיה, אנחנו נצטרך להתערב.

יורם מוקדי: כמובן שנשאלת השאלה מדוע אנחנו נתערב כשכבר יורדת תוכנית ולא לפני זה, אבל זו בעצם התפיסה שלנו כריגולטור, להתערב איפה שיש בעיה כרגע, אם התוכנית הזאת יורדת, אנחנו מתחילים לזהות בעיה.

אליעזר זנדברג: אתה לא מבין שיש בעיה עכשיו?

יורם מוקדי: אני מבין.

יורם מוקדי: הבנתי כבר לפני שנה שיש בעיה.

אליעזר זנדברג: אז למה אתה מחכה?

אליעזר זנדברג: צריך לפעול עכשיו.

יורם מוקדי: ואני היום צריך לבוא ולהגיד – להמליץ למועצה לעשות פחות דרמות או פחות סרטי תעודה, בסך הכל יש פה מכסה של הפקות מקור, או הכבלים יחליטו שהם עושים פחות הפקות מקור והם הופכים את זה לדרמה.

אראלה גולן: או.

אראלה גולן: קי., זה יכול להיות גם חלק מהריגולטציה שלכם.

אראלה גולן: דבר נוסף שרציתי לשאול, זה – כשאני קונה חבילה שחתמתי על "הוט" ואל על Yes, הבטיחו לי כל מיני דברים, זאת אומרת שאני חתמתי בידיעה שיש לי את ערוץ שמונה, יכול להיות שבלי זה לא הייתי חותמת.

אראלה גולן: איך נכנס השיקול הזה שעל סמך זה הכנסתי את "הוט" ולא את "Yes"?

רמי בלניקוב: קודם כל – יש לך את ערוץ שמונה.

אראלה גולן: את התוכניות האלה המסויימות.

אראלה גולן: אני מדברת על התוכנית המסויימת הזאת.

אראלה גולן: זה חלק מהשיקולים שלי.

אראלה גולן: אני כאזרח, לא כאיש ציבור, אלא כאזרח רגיל לגמרי, חתמתי עליו.

רמי בלניקוב: אבל את לא באמת חושבת שאנחנו מתחייבים לפני כל לקוח איזה תוכניות תהיינה, אחרת אני לא אוכל לשנות את לוח המשדרים.

רמי בלניקוב: אחרת לא הייתי יכול להעלות את חדשות המדע.

רמי בלניקוב: לשאלה הקודמת – את מקבלת רשימת התחייבויות מאוד מאוד יסודית, שגלומה בהתחייבות שלנו.

רמי בלניקוב: זה בקשר לכל הפקה, למספר ערוצים, לסוג ערוצים.

רמי בלניקוב: על פני השנים האחרונות, וכך יהיה גם בעתיד, כל הזמן התווספו דברים, ולא נגרעו.

רמי בלניקוב: פה ושם יש שינויים בלוח המשדרים.

אראלה גולן: איך אתם יכולים לגרוע משהו שאני חתמתי עליו ובגללו עשיתי את המנוי?

אליעזר זנדברג: אבל עכשיו יצאה בערוץ שלוש איזה תוכנית חדשה, נכון?

אליעזר זנדברג: ראיתי את הפרסום.

אליעזר זנדברג: איפה זה נכנס בתוך כל המשבצות האלה?

אליעזר זנדברג: כמה זה עולה ביחס לתוכנית כזאת?

אליעזר זנדברג: באיזה מסגרת שהריגולטור מסדיר, היא נופלת על משבצת של הטלנובלה הזאת?

יורם מוקדי: תראה, ההתערבות שלנו, מה שסימנתי ככשלים, טלנובלה היא לא כשל.

יורם מוקדי: הכשל האמיתי זה – הם יכולים להחליט דבר שהם רוצים.

יורם מוקדי: טלנובלה עולה כמה אלפי דולרים.

יורם מוקדי: זה מאה עשרים פרקים.

יורם מוקדי: אגב, תוכנית חדשות המדע היא תוכנית אולפן יקרה, כי היא כוללת גם הרבה צילומים בחוץ.

יורם מוקדי: היא תוכנית יקרה.

אליעזר זנדברג: מה זה תוכנית יקרה?

אליעזר זנדברג: אל תגיד כסף אם אתה לא רוצה.

יורם מוקדי: פי שתיים וחצי כל פרק.

לאה נס: טוב, אם אפשר, תודה רבה.

לאה נס: האמת היא שהתחלנו בהתחלה וגלשנו לאמצע, והאמת היא שההתחלה, אחרי שתיארנו ובאמת כל המחמאות שטל קיבל, אז קודם כל ניתן לך את זכות הדיבור וגם את מאיה, ותוכלו גם להציג לנו קצת למי שאולי לא ראה באולם את התוכנית, ואז אנחנו נמשיך, ויש לי תחושה שנצליח למרות שנעדרתי קצת זמן, כבר קיבלתי מסרים שזה, שאפשר למצוא פתרון.

טל ברמן: טוב, אז קודם כל תודה רבה לכל התומכים בתוכנית הזאת, זה מאוד נחמד לשמוע ונעים ומחמם את הלב.

טל ברמן: הקרדיט אולי מופנה אליי בסופו של דבר, אבל האמת היא שמאחורי התוכנית הזאת עומד צוות גדול ומערכת גדולה שבראשה עומדת מאיה שתכף תציג את התוכנית, והמון חברי מערכת, אנשים מאוד מקצועיים שעשו את העבודה שלהם במסירות מאוד גדולה ובדיוק רב מתוך סקרנות אמיתית, כדי לשרת את המטרה שלשמה נוסדה התוכנית הזאת שלערוץ שמונה, שהיא להביא את תחומי המדע, היידע, החידושים, המחקרים במדינת ישראל לציבור, ולעשות את זה בצורה שהיא יותר קלה או רכה או נעימה לעיכול עבור כלל הציבור.

טל ברמן: אני חושב באמת שזה דבר שהתוכנית מאוד הצליחה בו, כלומר – יש מדע פופולארי, ומתגובות שאנחנו מקבלים, אם זה ברחוב, או מכתבים או אי-מיילים או כל צורת תקשורת אחרת, ובאמת הערוץ הזה אני חושב שבאמצעות התוכנית, והתוכנית הזאת הגיעה אל קהלים שהם לא הקהל הטבעי שצופה בערוץ שמונה, ואנשים שזה לא כביכול המדרש הביתי שלהם, צופים בערוץ שמונה ובתוכנית בזכות הדרך שבה היא עשויה.

טל ברמן: בשבוע שעבר כשהתפרסמה בעיתון ידיעה על הדיון הזה, אז סתם אני רוצה לתת דוגמא, במגרש כדורגל שהלכתי אליו במקרה, מישהו אמר לי ככה בתוך השיגעון של הקללות, "מי שמוריד את התוכנית שלך, צריך להוריד לו את הראש".

טל ברמן: עכשיו, אני חושב שאף אחד גם לא מצפה, ואים שום סמכות על הועדה הזאת לכפות שום דבר על אף אחד, ואף אחד גם לא מצפה שתהיה פה התערבות בתוך העסק הפרטי של חברה כלכלית עם אינטרסים של רווח.

טל ברמן: זה וודאי וברור.

טל ברמן: מה שאני חשוב שאולי צריך לצאת מכאן, זה אולי באמת שהכנסת פעם בכמה זמן ממלאת את תפקידה כשליחת ציבור אמיתית, ואת הרחש הציבורי בעקבות ההורדה של התוכנית, להעביר מכאן את המסר, ולהוציא את הקריאה הזאת.

טל ברמן: אני חושב שבין השאר, הכשל האמיתי בשוק התקשורת של ישראל – זה לא מאוד קשור, זה שיש לנו שידור ציבורי שהוא לא מתפקד במדינת ישראל וכל מיני מטלות שהן במהותן משוייכות וצריכות להיות תחת הגג של שידור ציבורי , הן לא קורות שם ולכן מחוייבים גופים פרטיים אחרים, אם זה הכבלים או הלוויין או אפילו המכרז האחרון של ערוץ שתיים שראינו, לשאת בנטל דברים שאינם מעניינם של גוף מסחרי.

טל ברמן: לעשות את זה בגלל שאין לנו גוף ציבורי שנותן מענה טוב או מממש את המנדט שלו.

טל ברמן: אני מאוד מקווה שהוועדה הזאת תיצור אכן איזה שהוא מסר שאני באמת חושב שיש אינטרס ציבורי ואינטרס לציבור שהתוכנית הזאת תהיה, ואני חושב שהיא עושה שירות טוב לתרבות הישראלית ולחינוך בישראל, ואני מקבל הרבה מאוד תגובות מאנשים מאוד צעירים, מאיה תכף תקרין כמה דמוגרפיות, אני מקווה שוב שבסופו של דבר – חברה כלכלית – נכון, אני מקווה שאיכשהו הדברים כן יצליחו להיפתר והדברים יימשכו, כי התוכנית הזאת חשובה.

לאה נס: כמו שאמרת את זה – באמת עשינו את זה והועדה חשבה שחשוב שידונו בכך, תקשורת שמעלה תקשורת, זה באמת עובד, ונכון שאנחנו לא יכולים להתערב, אנחנו רשות מחוקקת שמפקחת על הרשות המבצעת, אז אני יכולה לבוא רק אל משרד התקשורת, ולכן נאי מגובה פה במנכ"ל משרד התקשורת, משרד המדע, אבל אני חושבת שגם דרך זה יושב ראש מועצת הכבלים בכל אופן – אפשר גם בדרכים האלו כן להגיע לאיזה מערכת שלא תחייב, אבל כן תגיע לאיזה שהיא הבנה, שוב, בגלל שהדבר מאוד חשוב, ודברים חשובים, צריך לדעת איך לעשות את זה.

לאה נס: ומה שאמרת, באמת לכל הצוות – אנחנו באמת מאוד מעריכים, ולא תמיד חשוב ה"מה", אלא ה"איך", וכמו שאתה עושה את זה, אתה עושה את זה.

לאה נס: אז מאיה – בבקשה.

מאיה להט-קרמן: אני אפנה אל כמה מהפרופסורים המאוד נכבדים, זוכי פרסים בינלאומיים שהגיעו לכאן מרצונם החופשי, שכמה מהם אני חושבת ישמחו לשאת דברים, ואני אשמח אולי לחתום את דבריהם.

מאיה להט-קרמן: יושב כאן הפרופסור עידן שגב, פרופסור אלכס לויצקי, ד"ר צחי בנטואיץ, ד"ר יוסי מנסם, ד"ר שי אפיק.

מאיה להט-קרמן: ממיטב האקדמיה הגיעו לפה, וזה לא סתם.

מאיה להט-קרמן: אני מאוד אשמח שהם יישאו כמה דברים, אולי פרופסור לויצקי ופרופסור שגב, שאתם אמרתם שאתם מעוניינים, אני מאוד אשמח שאתם תדברו.

לאה נס: אני רואה שאת הבאת קאדר של מדענים, וזה אך טבעי שיבואו לועדת המדע, אנחנו אך נרצה לראות בכמה מהנושאים בקצרה ובשמחה, למי שרוצה.

אלכס לויצקי: אני מוכן להגיד כמה מילים, אני אלכס לויצקי מהאוניברסיטה העברית.

אלכס לויצקי: אני גם מאלה שצופים בתוכנית של טל, ויצא לי גם להשתתף בה אתמול, ואני מאוד הצטערתי כששמעתי שהתוכנית עומדת לרדת.

אלכס לויצקי: אין לי ספק שכל מה שנאמר כאן הוא נכון, וכולם נשמעים מעונינים, ואני לא רואה שייצא מפה פיתרון מה ערוץ שמונה צריך או לא צריך לעשות, כי זה באמת שיקולים שלו, אבל אני חושב שועדת הכנסת הזו והכנסת בכלל, צריכה לשקף את רצון הציבור, והגיע הזמן שהם יידאגו שתוכניות שטובות לציבור ישודרו.

אלכס לויצקי: זה בכלל לא מעניין אותי אם זה "Hot" או "Cold"' אם זה Yes או No, אבל זה צריך לצאת מהכנסת ומפה.

אלכס לויצקי: אתם תמצאו את התקציב, אתם תחליטו לאן זה יילך.

אלכס לויצקי: לפי דעתי, כמו שטל אומר, זה צריך להיות בערוץ ציבורי שממומן על ידי הטלוויזיה שלנו, כי זה מה שאנחנו רוצים לראות, ולכן זו אחריות שנופלת עליכם.

אלכס לויצקי: אתם לא יכולים להגיד שאתם לא אחראים ושאתם רק מפקחים על הרשות המבצעת.

אלכס לויצקי: אתם צריכים לדאוג לכך שהמיסים שאנחנו משלמים ינוצלו בצורה נכונה לטובת הדור הצעיר, והמדע הוא אחד מהם.

אלכס לויצקי: לכן את הפתרון אתם צריכים למצוא, ואם הם צריכים לעבוד בצורה כלכלית ולעשות "יצפאן" עשר שעות ביום – בבקשה, אבל זה אל עניין שלנו.

אלכס לויצקי: אז אני מבקש שהועדה הזאת תחליט לבצע את מה שצריך על מנת שהתוכנית לא תרד.

לאה נס: תודה רבה.

עידן שגב: קצר מאוד – פרופסור עידן שגב מחקר המוח באוניברסיטה העברית.

עידן שגב: תראו, אני חושב שבסופו של דבר, מה שמשפיע על איכות החיים במדינה הזאת בסופו של דבר, זה המצב הבריאותי, המצב המדעי שלנו, ואנחנו מפתחים שיטות נגד מחלת הפרקינסון, נגד מחלת האלצהיימר, אלה כספים ציבוריים שמגיעים מהצביר, ותפקידנו כמדענים לא רק לפתח תרופות ולקדם את המדע, אלא להבהיר לציבור מה קורה עם הכסף שלו.

עידן שגב: זה בסוף משפיע על החיים שלו יום-יום כשהוא הולך לבית המרקחת וכתוצאה מהעבודה של חתן פרס ישראל מר אלכס לויצקי על סרטן.

עידן שגב: אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו בשום אופן, אפילו לא מבחינה אתית, לא לתת לציבור הזה, לא להבהיר לציבור מי זה המדען הזה שיושב לו שם באוניברסיטה ו"מבזבז" את הזמן.

עידן שגב: אנחנו חייבים להראות להם שאנחנו מקדמים ואנחנו טובים בעולם.

עידן שגב: אם זה לא יקרה – אגב, מה שקורה בכל מדינה מערבית מודרנית אחרת, לכל עיתון יש כתב מדעי, אצלנו יש רק כתב מדעי אחד מסודר בעיתון "הארץ", בכל מדינה מודרנית, לכל ערוץ יש ערוץ מדעי, יש תוכנית מדעית.

עידן שגב: לנו יש רק את ערוץ שמונה, וגם את זה רוצים להוריד.

עידן שגב: אני פשוט המום שמדינה שמתיימרת להיות חזית מחקר ומדע עולמי, שמקדמת דברים כמו מחלת האלצהיימר שהתרופה הכי מעניינת בעולם פותחה פה, לא משדרת את הדברים האלה לציבור שמממן אותנו.

עידן שגב: אני פשוט לא מסוגל להבין את זה.

עידן שגב: לא רק את זה אני לא מבין.

עידן שגב: אני לא מבין גם איך אין לנו משרד מדע עצמאי שהוא חשוב יותר מרוב המשרדים האחרים, הרי המאה העשרים ואחת זו המאה של המדע.

מל פולישוק-בלוך: אתה יודע שראש הממשלה עומד בראש משרד המדע.

עידן שגב: כן, אני רואה מה הוא עושה עם זה.

יעקב מרגי: רגע, הוא לא אמר "משרד המדע", הוא אמר "משרד עצמאי".

עידן שגב: עצמאי שמטפל במדע בצורה מתקדמת.

עידן שגב: הרי זה פשוט אבסורד.

עידן שגב: אני פשוט יושב המום כאן ומתבייש ממה שקורה פה במדינה הזאת בתחום המדעי.

עידן שגב: מתבייש.

עידן שגב: ועוד רוצים להוריד את ערוץ המדע היחיד הזה שמשדר תוכנית פנטסטית.

עידן שגב: פשוט כשהוא אמר לי את זה לפני שלושה ימים טל ברמן כשהייתי אצלו בתוכנית, אני פשוט הייתי המום.

עידן שגב: לא האמנתי שזה אמיתי.

עידן שגב: איך אפשר להוריד את הדבר היחיד שמשדר מה שקורה פה במדינה הזאת?

עידן שגב: זה פשוט לא יאומן.

יעקב מרגי: בדרך כלל כשמפרסמים על דבר שהוא מצליח או על פרוייקט שהוא טוב, תדע לך – לפני שבועיים היה פה דיון בכנסת - - -

עידן שגב: אני לא מבין את זה ולא מצליח לתפוס את זה.

לאה נס: תודה רבה.

צחי בנטואיץ: ד"ר צחי בנטואיץ, מנכ"ל "רוזטה גנומיקס" – גילויים חדשים בתחום ה-DNA.

צחי בנטואיץ: אני רוצה בקצרה להשלים את מה שאומרים חבריי המלומדים מהאקדמיה, ולדבר בקול משלים של הביוטכנולוגיה ושל התעשייה.

צחי בנטואיץ: ואני רוצה לקשור את דבריי בקצרה למה שאמר מר צבי ינאי בתחילת הדברים.

צחי בנטואיץ: אמר מר ינאי שבאופן יחסי מהאוכלוסייה, יש לנו המון פירסומים מדעיים, ובאופן אבסולוטי, אנחנו מאוד מפגרים לעומת ארצות אחרות.

צחי בנטואיץ: אבל יש תחום אחד שבה גם באופן אבסולוטי אנחנו מובילים.

צחי בנטואיץ: בהיי-טק ובסטארט-אפים, אנחנו מספר אחד בעולם.

צחי בנטואיץ: ביו-טכנולוגיה הוא הגל הבא של ההייטק.

צחי בנטואיץ: יש פוטנציאל עצום, וחברת "רוזטה גנומיקס" היא דוגמא אחת למה שניתן לעשות למצויינות שיש בארץ, והקשר עם טל ברמן וחדשות המדע הוא הקשר הבא: מצויינות מתחילה בחלום.

צחי בנטואיץ: היא מתחילה בלהמציא ניצוץ אצל הדור הצעיר, ושלא יהיה לכם ספק – הדברים המדעיים שעושים אצלנו ובמקומות אחרים, עושים אותם חברה צעירים שנמצא אצלם הניצוץ.

צחי בנטואיץ: ואת זה עושה בצורה יוצאת מן הכלל התוכנית הזאת, ולכן זה משהו שהוא מנוגד לשכל הישר, ובניגוד לאינטרסים של מדינת ישראל לפגוע בדבר הזה.

צחי בנטואיץ: להשקיע הרבה במדע צריך בכל מקרה, ופרופסור אהרון צ'חנובר יושב ראש הועדה המדעית שלנו תמיד מדבר על הנושא הזה, למה לא משקיעים הרבה במדע.

צחי בנטואיץ: מה שאני רוצה לומר הוא, שפה השקעה יחסית קטנה, נותנת השקעה יחסית גדולה, מפני שהיא מגיעה לקהל רחב, והיא גורמת – במקום להאכיל בכפית, לדור הצעיר לרוץ לכיוון הזה.

צחי בנטואיץ: את זה אי אפשר לכפות על מנכ"ל חברה פרטית כמו הוט - - -

לאה נס: אנחנו אמרנו כבר מלכתחילה, באנו להעלות את הנושא, אנחנו גם לא רוצים שהם יורידו את התוכנית הספציפית הזאת, גם שוב – זה לא משהו ישיר שאנחנו הולכים לכפות עליהם, אבל יש פה מערכת שבכל אופן קשורה.

לאה נס: הם לא נולדו וקפצו לבד, יש פה מערכת קודם כל של מועצת הכבלים וגם של נשיא ועד התקשורת, ולכן יש איזה שהיא רגולציה שעליה אפשר לדבר.

לאה נס: בבקשה.

רונן יעקובי: שמי רונן יעקובי, אני דוקטורנט באוניברסיטת תל אביב, אני חוקר אטמוספירות פלאנטריות ואני בשמחה רבה בא ומשתתף בתוכנית הזאת מדי פעם, וזה אחד שאני מאוד אוהב להיות בו, ודרך אגב, אני עושה את זה ללא תמורה כספית – אם כבר מכניסים את העניין הכלכלי.

רונן יעקובי: אני רוצה לחלק את הדברים שלי לשני דברים, דבר ראשון – אני רוצה להציג אבסורד שמתקשר למה שנאמר פה קודם - אנחנו בצוות שלנו במעבדה שלנו היינו שותפים ממש לפני חודשיים בהנחתת חללית על ירח של כוכב הלכת שבתאי.

רונן יעקובי: האבסורד הוא, שאנחנו לא היינו שותפים בהנחתת החללית הזו דרך סוכנות החלל הישראלית, אלא דרך סוכנות החלל האירופית ודרך סוכנות החלל האיטלקית, וזה בעיניי אחד האבסורדים הגדולים שאנחנו כצוות מדענים ישראלי מנחית חללית עם סוכנויות חלל זרות.

רונן יעקובי: למה?

רונן יעקובי: שאלה טובה, אבל אני לא אתן את התשובה לזה.

רונן יעקובי: את זה גדולים ממני יעשו.

צבי ינאי: כי אנחנו קושרים לאיחוד האירופי במסגרת של תוכניות פיתוח.

רונן יעקובי: נכון, אבל יש לנו סוכנות חלל ישראלית, ואני הרגשתי מבוכה מסויימת שאני לא בא מתוך סוכנות החלל הישראלית.

יעקב מרגי: נחזור לאטמוספירה שלנו.

רונן יעקובי: ונחזור לאטמוספירה הארצית, אני רוצה להמשיך את הנושא הזה של מה שאנחנו זורעים אצל הילדים, ולצטט משפט שכתוב בספר של אדמס סמית "תולדות האסטרונומיה" שנכתב ב-1795, ושם נאמר – "הפליאה ולא ציפייה כלשהי מהתגלית, היא העיקרון הראשון המניע את האדם להתעמק בפילוסופיה.

רונן יעקובי: באותו מדע המתיימר לחשוף את הקשרים הסמויים המאחדים את התגלויותיו השונות של הטבע", וזו בעצם הגדולה של התוכנית הזו.

רונן יעקובי: זו לא תוכנית שבאה ומציגה כמו ערוץ ההרצאות וכל מיני ערוצים אחרים את המדע בצורה יבשה.

רונן יעקובי: זו תוכנית שכל מה שהיא עושה, ואני עובד במוזיאון המדע בחיפה ואני רואה את הילדים האלה והם מזהים אותי, כי אני משתתף בתוכנית הזו – אתה רואה את הפליאה שהתוכנית הזו מעוררת להם בעיניים, וילד כזה שהיום עוררנו אצלו את הפליאה ופקחנו לו את העיניים והוא אומר לי "איך עשית את זה" כשהוא בא אליי למוזיאון, יום אחד הוא יישב פה במקומי – אני מקווה שלא פה, הוא יישב באוניברסיטה.

לאה נס: זה בסדר, זה לא כל כך רע לשבת פה, יש על מה לדון.

רונן יעקובי: יישב יום אחד יחד איתי באוניברסיטה בתור חוקר מדע, ותמיד יזכור, כמו שאני זוכר את המנחה שלי שאני קראתי דברים שהוא כתב כשאני הייתי ילד, אז הוא יזכור את התוכנית הזו ששמה את הזרע הזה שעשרים שנה אחרי זה גידלה לנו מדען בישראל.

לאה נס: תודה רבה.

עליזה מויאל: עליזה מויאל, מפקחת כוללת של מינהל מדע וטכנולוגיה במשרד החינוך התרבות והספורט.

עליזה מויאל: אני רוצה להביע את התמיכה שלנו במסר שהחברים העלו כאן.

עליזה מויאל: המגזין החדשותי הזה הוא באמת מקום שאפשר להפנות אליו בני נוער שמגלים נטיות ורוצים לפתח אותם ואת הסקרנות שלהם לתחום הזה.

עליזה מויאל: המגזין הזה ערוך בצורה מאוד ידידותית, תואם לצרכים של החברה הישראלית, ובאמת הוא מתאים וחבל להוריד תוכנית כזאת.

עליזה מויאל: הדבר הנוסף הוא שדמות כמו טל ברמן שהיינו רוצים שהם יהיו דמויות לחיקוי בני הנוער שלנו, ולא דמויות אחרות שאנחנו מכירים בטלוויזיה.

עליזה מויאל: אנחנו רוצים באמת לזרוע הרבה זרעים כאלה שיטפחו את החינוך המדעי-טכנולוגי.

לאה נס: נו, אז איך משרד החינוך מרים את הכפפה?

עליזה מויאל: אנחנו עושים את זה בדרכים אחרות באמצעים שלנו.

לאה נס: עכשיו אם אפשר ממש בקצרה, כי אנחנו כבר גולשים.

לאה נס: חברת הכנסת מלי פולישוק-בלוך שהיתה יושבת ראש ועדת המדע.

מל פולישוק-בלוך: כן, והיום יושבת ראש ועדת החינוך, ואני – אני אגיד לכם מה הכפפה, אבל לפני כן אני אגיד לכם – "דוגמניות" – אתם מכירים את התוכנית?

מל פולישוק-בלוך: "אקזיט", אתם מכירים את התוכנית?

מל פולישוק-בלוך: כל השטויות האחרות – אתם מכירים את התוכניות?

מל פולישוק-בלוך: זה מה שעובד היום בחברה הישראלית, ואני ממש מתביישת שזה המצב.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה להגיד לכם, אדוני הנכבד, אני שמעתי אותך מדבר קודם ואני לא ממש זוכרת את שמך – ליעד, אני שמעתי ממך שהתוכנית הזאת הרימה את הערוץ שלכם.

מל פולישוק-בלוך: אז לשיטתך כתוכנית שמקדמת את הערוץ, אז למה אתם זורקים אותה?

מל פולישוק-בלוך: מה, הכושי עשה את שלו והכושי הולך?

מל פולישוק-בלוך: אם היא הרימה, אז אולי גם עכשיו היא מרימה.

מל פולישוק-בלוך: אז בעיניים שלך הכלכליות, אני חושבת שאתה צריך דווקא לרומם את התוכנית הזאת.

מל פולישוק-בלוך: אני חסידת הסקטור הפרטי, ואני לא אתערב לך בשיקולים הכלכליים שלך.

מל פולישוק-בלוך: אני פונה לכל שאר הערוצים הממלכתיים, הציבוריים והחינוכיים, שכל אחד מכם, אלה שנמצאים פה ואלה שלא נמצאים פה, אני אשמח מאוד אם הועדה כועדה והכנסת ככנסת - - -

לאה נס: את זה אמרנו כבר בתחילת הישיבה, שלא רק שאנחנו לא רוצים להוריד את התוכנית, אלא אנחנו פונים לכל המדיה.

מל פולישוק-בלוך: גבירתי היושבת ראש, אני שמעתי את דברייך, ואני מצטרפת לדברייך ואני מברכת על הדיון הזה, ואני פונה מכאן יחד איתך, יחד עם כולנו, שלכל ערוץ טלוויזיה תהיה תוכנית מהסוג הזה שטל ברמן מוביל.

מל פולישוק-בלוך: בחור מעיר שמוביל אותה בחוכמה ובמקצועיות ובנחמדות, ובאמת – אין מילה אחת לא טובה להגיד על התוכנית שלך, וסוף-סוף מישהו הרים את הכפפה והגיש לנו מודל – אמרה האחראית למשרד החינוך ובצדק – יש לנו מודל לחיקוי.

מל פולישוק-בלוך: מה שאנחנו זקוקים, אבל באמת זקוקים במדינת ישראל, זה לדמויות חיקוי לנוער מהסוג הזה, שיובילו את הנוער שלנו לכל הדברים הנפלאים שאנשי המדע ואחרים אמרו כאן.

מל פולישוק-בלוך: אני לא צריכה לחזור פה, וחברי ועדת המדע בוודאי לא צריכים לחזור פה על חשיבות המדע לקידמה ולעתיד בכלל של מדינת ישראל.

מל פולישוק-בלוך: אבל אחד הכלים המאוד משמעותיים, זו הטלוויזיה.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו יכולים לעשות, גבירתי ממשרד החינוך, כמה תוכניות יפות וכמה חוברות יפות שמשרד החינוך מפיק, ואני מכירה את כולם – תוכנית אחת כזו שווה לאין ערוך מכל מה שאתם תוציאו.

מל פולישוק-בלוך: כי הילדים מחוברים לטלוויזיה יותר מאשר לחוברות של משרד החינוך.

מל פולישוק-בלוך: מה לעשות?

מל פולישוק-בלוך: עובדה.

מל פולישוק-בלוך: ולכן אני אומרת לכם במשרד החינוך, קחו יוזמה, תעבירו את טל ברמן לטלוויזיה החינוכית, תנו לו כסף, תפעילו את התוכנית הזו בטלוויזיה החינוכית כל יום.

מל פולישוק-בלוך: אין לכם בעיה, יש לכם ערוץ טלוויזיה, ואם החברה הישראלית - - -

קריאה: מלי, היא יכולה לקנות אותה, היא לא יכולה להעביר.

מל פולישוק-בלוך: בסדר, את הדרכים אתם יודעים איך לעשות, אני רק מציעה.

מל פולישוק-בלוך: המסר של משרד החינוך כמו ממשלת ישראל, מעבירים לנו הציבור, שהמדע והטכנולוגיה זה הדבר הכי חשוב, ומשקיעים בהם הכי פחות.

מל פולישוק-בלוך: את המינהל לטכנולוגיה במשרד החינוך מבטלים, את שיעורי המדע מורידים, את שיעורי המחשב מורידים והתוצאה היא גם היחס של החברה בכלל, ועסקים בצדק לתחום כזה.

יעקב מרגי: החינוך המדעי-טכנולוגי לא מופיע בדו"ח דברת.

מל פולישוק-בלוך: ועכשיו אני שומעת גם ששר המדע והטכנולוגיה, שהיום הוא ראש הממשלה, שבשבוע הבא היה צריך להיות ביום המדע הלאומי, שאני כל כך שמחתי, שהנה לאה הצליחה להביא את ראש הממשלה ליום, לדבר על מדע, על איינשטיין, על פיזיקה, כאן במדינת ישראל בכנסת ישראל, אז עכשיו הוא מודיע שיש לו משהו יותר חשוב.

מל פולישוק-בלוך: זה היחס.

מל פולישוק-בלוך: ובאוניברסיטת תל-אביב שמוכרחים להזכיר אותה היום, מצמצמים את המדע, סוגרים יחידות וגם סוגרים את בית הספר, אחד הטובים שיש במדינת ישראל, בית הספר להנדסאים.

מל פולישוק-בלוך: זה מה שקורה במדינת ישראל – חלמאות.

מל פולישוק-בלוך: חלם – בכלל אני חושבת שצריך להגיש הצעת חוק לשנות את השם מדינת ישראל למדינת חלם.

לאה נס: או.

לאה נס: קי.

לאה נס: , תודה רבה, אנחנו בכל אופן נמשיך בנימה פסימית זו, ונהפוך את זה לנימה אופטימית.

לאה נס: אני מקבלת הרבה דברים שאמרה חברת הכנסת פולישוק, אבל בכל אופן - - -

יעקב מרגי: אנחנו בדרך.

לאה נס: יש פה תלמיד, נער נחמד מאוד שאנחנו גם רוצים שישתתף בדיון.

ארתור מולקנדוב: שמי ארתור, ואני תלמיד בתיכון למדעים בלוד.

ארתור מולקנדוב: הגעתי לדיון הזה בזכות המורה שלי, והייתי באמת המום כששמעתי שרוצים להוריד את התוכנית הזאת.

ארתור מולקנדוב: היום בבוקר הייתה לי בגרות באנגלית, והבוחנת שאלה אותי – למה לדעתך ילדים לא קוראים ספרים בארץ?, אז אמרתי לה שלדעתי זה משהו תרבותי פשוט.

ארתור מולקנדוב: זה משהו שלא הפנימו בנו כשהיינו קטנים.

ארתור מולקנדוב: אז זה גם משהו שקשור לעניין הזה של התוכנית, שמפנימים דברים בילדים מגיל קטן וחושפים אותם למדע, וזה משהו שכן יכול לפתח להם את היכולת המדעית הזאת ואת החשיפה ואת הרצון להיחשף למדע.

ארתור מולקנדוב: אני אגיד לכם מה שקורה אצלי בבית, אנחנו יושבים כולנו בבית, זה משהו שכל המשפחה רואה, וזה משהו שמעביר תכנים נורא גבוהים, מדע ברמה די גבוהה, אבל בשפה שכולם מבינים, ונדהמים ומבינים דברים נורא יפים, ויש לזה גם את תרגום הכתוביות לרוסית, שזה מוסיף גם קהל יעד נוסף.

ארתור מולקנדוב: זהו, לדעתי זה נורא חבל.

ארתור מולקנדוב: אני שמח שזה הגיע לדיון בכנסת, וזה נורא חבל שזה יורד, ואני פה כדי לפנות לאנשים הנכונים שילחצו על הגורמים האחרים כדי שזה לא יירד.

לאה נס: אחרי כל הדברים הגבוהים שאמרו פה חברי הכנסת הנכבדים, אני חושבת שהמשפטים שלך לא נופלים.

לאה נס: אני חושבת שהם יותר חזקים, ואני מאוד מודה לך.

ארתור מולקנדוב: תודה לכם.

לאה נס: אני מבינה שיושב ראש מועצת הכבלים רוצה להוסיף לנו כבר את הצעת הפיתרון.

יורם מוקדי: לא את הפתרון, אבל מבלי לגרוע פה את מה שנאמר על חובות של אחרים, וזה הוצג פה מאוד יפה שיש פה ערוץ ממלכתי וחינוכי, אני חושב שהמטלות האלה בראש ובראשונה צריכות להיות שלהם.

יורם מוקדי: אבל אני לא יודע אם זה מתוך ייאוש או משהו אחר, אבל בשנים האחרונות אני חושב שמה שקורה בשידור הפרטי נושא עליו יותר ויותר מטלות.

יורם מוקדי: תראו, אנחנו נקיים פגישות עם חברות הכבלים בקרוב, על מנת לראות איזה מטלות אנחנו יכולים להוריד על מנת לאפשר המשך שידור של התוכנית הזאת, ואני אומר את זה על דעתי ולא על דעת המועצה לשידורי הכבלים כמובן, הם כמובן צריכים להסכים לזה.

מל פולישוק-בלוך: אתם לא קובעים סטנדרטים?

יורם מוקדי: אנחנו קובעים.

יורם מוקדי: אני רק אומר שאני יושב ראש מועצה.

יורם מוקדי: היא מועצה ציבורית, למרות שיש לי שם קול, ואני חושב שאני יכול לשכנע.

קריאה: יש לו השפעה לא מועטה.

לאה נס: הוא אמר משפט מאוד חשוב, ואני רוצה לפתח אותו ולא להצטמצם בו.

יורם מוקדי: הנושא של החדשות המקומיות, בעיני, למרות כל החשיבות, הוא פחות חשוב מתוכניות מהסוג הזה, ולכן לפחות ההמלצה שלי היא תהיה להקל בתחום החדשות המקומיות, כדי לעזור לתוכניות מהסוג הזה.

יורם מוקדי: ואני חוזר ואומר, זה לא דווקא לתוכנית הזאת.

יורם מוקדי: אנחנו לא כופים או מחייבים תוכנית ספציפית.

יורם מוקדי: יהיה רעש מהצד השני אני מעריך, ככה זה עובד תמיד, אתה נוגע במקום אחד ואתה חוטף מכות ממקום אחר.

יורם מוקדי: מאוד חשוב לי לנצל את הרוח החיובית שבאה מהועדה הזאת, ואני צריך רוח גבית כדי לעשות מהלכים כאלה.

מל פולישוק-בלוך: יש לך סופה.

יורם מוקדי: לפני שאני הולך מכות עם כל השכונה.

לאה נס: בכל מקרה, בכל אופן אני חושבת שמה שאמרת פה, זה תוכנית מאוד חשובה.

לאה נס: אני לא רוצה, בוודאי לא פה בועדה הזאת, להגיד לך איזה חובות להוריד, חדשות מקומיות כאלה או אחרות.

לאה נס: אני לא מכירה את הנושא, אני מבינה שיש הרבה מטלות, אני לא מבינה מה יותר או פחות, דבר אחד בטוח – חדשות המדע, נשואים מדעיים, זה צריך להיות בטופ.

לאה נס: מה תחליטו להוריד, מה תחליטו להקל, זה יהיה כבר ההחלטה שלכם, אבל אני רוצה שהישיבה הזאת תהיה תכליתית.

לאה נס: הייתי רוצה שתוך שבועיים אם נוכל לקבל חזרה פה שנבוא לועדה ואפשר יהיה לדווח על שינוי והפתרון שנעשה, כדי שהועדה הזאת, מעבר להעלאת הנושא לסדר היום, המטרה שלי הייתה כן להשיג פה איזה שהיא תכלית, ואני חושבת שמה שהצעת, אם תבצע את זה, אולי תהיה תקווה ...

יורם מוקדי: יש תקווה.

לאה נס: לא, אבל אם תבצע את זה, אפשר יהיה כבר באמת לבשר פה על איזה בשורה, אבל שוב – כל דבר צריך פה לוח זמנים, ואם תוכל באמת תוך שבועיים לחזור פה לועדה ולהראות איך הדברים מתקדמים, זו תהיה "שורת המפתח", כמו שאני אומרת, בישיבה הזאת.

לאה נס: אז נוכל לקבל את זה?

יורם מוקדי: אנחנו נעדכן את הועדה ונקיים דיון, ואם יתקיים דיון על שאלות נוספות בתחום הזה, אני מאוד מאוד אשמח.

לאה נס: אז אם תיזום שהדיון הזה יהיה תוך שבועיים כדי שגם אנחנו נקבל את התשובה מהדיון.

לאה נס: יופי, אז אני באמת מאוד מודה לך, זהו, אתה מרגיש משוחרר אדוני המנכ"ל.

אבי בלשניקוב: אני סומך על שני הג'נטלמנים האלה שימצאו את דרך המלך.

לאה נס: אנחנו נמשיך בדיון למרות שבסך הכל קיבלנו פה תפנית שאני חושבת שהיא חשובה מאוד, גם ממועצת הכבלים ואני רואה את הנכונות גם ממשרד התקשורת, ושוב – אפשר בדיון הזה, אפשר שכל המדיה וכל ערוצי התקשורת ייצטרכו להפנות לתחום החשוב הזה, ומשרד החינוך, משרד המדע ומשרד התקשורת, כל אחד צריך להקדיש את המשאבים, אבל כמו שאומרים – בתכל'ס, לא בדיבורים.

לאה נס: צריך בתכל'ס שהדברים האלה יהיו.

נדב רוטנברג: אני מהמצפה בגבעתיים.

נדב רוטנברג: אני אומנם לא משום אקדמיה ולא איזה חוקר, אני בסך הכל המדריך במצפה, אני היום מסיים את התיכון ואני חושב שעם כל הכבוד לכל התוכניות האחרות, אמנם הטלוויזיה היום מספקת בעיקר את הבידור ולרוב הוא די זול, אבל עדיין הוא די זול.

נדב רוטנברג: יש עדיין את המקום להכניס את התוכניות הללו.

נדב רוטנברג: התוכנית שפה אנחנו עליה מדברים, גם אם זה בא על חשבון הדברים האחרים, אני חושב שאם בכלל יש כמה מאה חמישים מיליון אל כלל הפקות המקור ורק שש המיליון הולכים אל תוך המדע או לקטגוריה הזו, אז משהו פה הוא לא בסדר.

נדב רוטנברג: הדרמות זה נחמד, אבל עדיין זה בידור.

נדב רוטנברג: אולי הגיע הזמן להכניס את המדע, ופה אני מכניס את הקטע שיש אצלנו במצפה, הרבה הרבה אנשים מבלים בתוך פעילויות במצפה, והרבה מאוד אנשים לא מכירים את הבסיס של המדע, לא מכירים אפילו את שמות, כלום, שום דבר – חוץ מהשם של הירח שפ בשמים, כלום, אנשים לא מכירים שום תחום בתוך המדע, והם לא נחשפים לתחום הזה.

נדב רוטנברג: הגיע הזמן שהטלוויזיה, שהמדיום הזה שהוא היום עיקר הפנייה לציבור, הגיע הזמן שהמדיום הזה יהפוך למשהו אחר, גם אם זה לא ממש טוב לרייטינג ולכסף.

נדב רוטנברג: יש למדינה את המחוייבות להעביר את הנושא הזה, וגם אם זה בא על הדרמות ועל כל שאר הדברים האחרים ולאו דווקא זה יהיה בערוץ שמונה.

נדב רוטנברג: המחשבה הנכונה היא להעביר את זה לשעות הפריים טיים בכל הערוצים, לאו דווקא בערוץ שמונה, ערוץ שתיים – כל ערוץ אחר שזה יהיה ה"default" מבחינתי כשאני אפתח את המדיום הזה.

לאה נס: תודה רבה, באמת יישר כוח.

לאה נס: כן, עוד מישהו רוצה?

יוסט מנסן: כן, כמה מילים.

יוסט מנסן: שמי פרופסור יוסט מנסן ממכון ויצמן, השטח שלי זה שטח האנרגיה.

יוסט מנסן: אני חושב שבהיבט הזה של האנרגיה יש גם משהו שהוא מאוד חשוב לכנסת.

יוסט מנסן: בקרוב, לא כל כך העתיד הרחוק, כל ארץ שרוצה להישאר בבמה שהוא חי עכשיו, צריך להשקיע סכומי ענק בשינויים באנרגיה, אבל בגרמניה, כבר הגיעו לזה שהעם החליט שלא רוצים אנרגיה גרעינית.

יוסט מנסן: אני לא יודע אם הרוב בגרמניה או שהצביעו שם אנשים שיודעים מה זה.

יוסט מנסן: אז פה מדברים על חינוך ילדים.

יוסט מנסן: החינוך המדעי הרבה יותר חשוב בשביל כל העם, מפני שזה עוד עתיד לא רחוק, מפני שעוד כמה שנים יבקשו מהם להצביע על דברים שיש להם חשיבות נורא גדולה.

גילי דין: שמי גילי דין, ואני ממערכת חדשות המדע.

גילי דין: אני אחראית על המיילים של הצופים, אז אני מסננת את כל המיילים שאנחנו מקבלים, ואנחנו מקבלים המון פניות שאיילת ברעם – היועצת המדעית שלנו וד"ר רפי לחינוך מדעי בוייצמן עשה לנו פילוגים דמוגרפים שאתם יכולים לראות אחר כך.

גילי דין: נחרט בזכרוני אחד המיילים שהוא אופייני, אבל הוא נחרט בזכרוני, של איזה ילדה בת חמש עשרה שכתבה – היא כותבת לטל, היא לא מבינה שזה עובר דרך מערכת.

גילי דין: היא כותבת: "טל, התחלתי להסתכל על התוכנית כי אני מתה עליך, אבל עכשיו אני הולכת ללמוד כימיה בתיכון".

יעקב מרגי: הנה עוד ערך סגולי שלא היית מודע לו.

גילי דין: ואני חושבת שזה מאוד מתאים, אנחנו פה היום ביום האישה הבינלאומי, כי במקרה המערכת, או לא במקרה, כמעט כולן נשים – כולה, יש לנו במאי אחד, ואנחנו מאוד מקדמות את נושא הנשים במדע, ואנחנו חושבות שאפשר לראות את זה בנושאים של התוכניות.

גילי דין: המון נשים באות, המון מדעניות צעירות.

גילי דין: אני חושבת שזה פותח פתח לבנות שלא יודעות שהן יכולות ללמוד מדע, ופתאום הן אומרות – רגע, יש פה דוקטורנטית מקסימה שהיא מצליחה.

גילי דין: למה שאני לא אלמד פיזיקה?

גילי דין: ואני חושבת שזה חשוב.

לאה נס: יפה מאוד מה שאמרת, ואני רואה באמת שזה הצוות.

לאה נס: כמו שאמרת, היום זה יום האישה הבינלאומי, בארבע עשרה לחודש זה יום המדע הבינלאומי.

לאה נס: הרבה פעמים היינו עושים את זה ביחד, הרבה פעמים היינו עושים ישיבות כדי להעצים נשים במדע.

לאה נס: גם הועדה מקדמת העצמת נשים במדע בכלל.

מאיה להט-קרמן: ראשית – תודה רבה לועדה שהתייחסה לזה בכל הרצינו.

מאיה להט-קרמן: כרגע חברי כנסת מעט עזבו.

לאה נס: אני רק חייבת להגיד לכם, שנוכחות כזו היא לא עניין של ועדת מדע או לא.

לאה נס: באף ועדה קשה מאוד למצוא נוכחות כזו של חברי כנסת.

לאה נס: זה מראה את החשיבות.

לאה נס: והגיעו לפה חברים שהם גם לא חברים בועדת המדע, נגיד אהוד רצאבי היה ועכשיו הוא כבר לא חבר, מלי פולישוק-בלוך היא גם כבר לא חברה, אבל זה מראה שאנשים שגם כשהם לא היו חברים בועדת המדע, הם היו כי זה נושא שחשוב להם, גם אם הם לא חברים בועדה, וזה יפה מאוד, כי קשה מאוד למצוא כזו נוכחות של חברי כנסת בוועדות.

מאיה להט-קרמן: אז קודם כל תודה, בשם הצוות שיושב פה מאחוריי, אנחנו מאוד נרגשות, כי באמת זה לאחר מאמץ קשה ועבודה קשה שמגיעה פה לשיא של הכרה במאמצים האלה שטל עומד בפרונט שלהם, אבל אנחנו מאחוריהם.

מאיה להט-קרמן: ההכרה של האקדמיה, שלכם, של הבוסים בחלונות הגבוהים.

מאיה להט-קרמן: תראו, אנחנו הכנו פה שיעורי בית ואף אחד לא צריך אותם: מכתבי צופים נלהבים, עלוני הכרות עם הצופים.

מאיה להט-קרמן: מה אני אגיד לכם, תוכניות בחו"ל - - -

לאה נס: אנחנו מאמינים בזה, ובאמת אין לנו שום צורך באמת - - -

מאיה להט-קרמן: אפילו הבאנו לפה קלטת שחשבנו להנעים לכם פה מהמיטב שבמיטב הלהיטים.

מאיה להט-קרמן: אם את רוצה, זה כמובן מוכן.

מאיה להט-קרמן: אני רק אומר לסיום, שמבחינתי המטרה של העונה הבאה לאחר הניתוח של הדוקטורנטית איילת ברעם מויצמן, ששבעים אחוז מהצופים שלנו הוא גברים, המטרה שלנו בעונה הבאה היא לשנות את זה, בתור הפמיניסטיות המובילות בערוץ שמונה.

יעקב מרגי: אל תורידי את הדברים, תוסיפי נשים.

לאה נס: הוא התכוון שיהיו מאה וארבעים אחוז.

מאיה להט-קרמן: אבל הנתונים פה מאלפים.

מאיה להט-קרמן: אם תרצו לראות את הנתונים פה של הפילות – הם מאלפים.

מאיה להט-קרמן: באמת רואים אותנו בכל שכבות הציבור.

מאיה להט-קרמן: אגב, אחוז צפייה מאוד גבוה בין הגילאים שש עשרה עד עשרים, זה מדהים בעיניי.

לאה נס: וכמה יש באמת צעירים, הרבה יותר?

מאיה להט-קרמן: אני לא זוכרת כל כך את הנתונים, אולי איילת אחר כך תעדכן.

מאיה להט-קרמן: זה מדהים.

מאיה להט-קרמן: מספרת חברה שעמדה בתור להופעת רוק, שעוצר אותה מישהו ואומר לה – את מערוץ שמונה?

מאיה להט-קרמן: את מחדשות המדע?

מאיה להט-קרמן: – אני חייל, אנחנו כולנו מסתכלים בזה, אני חוזר הביתה בערב ואנחנו מסתכלים על זה.

לאה נס: אתם רואים, יש לנו כזה נוער, ולצערי הרה אנחנו כל היום מדברים על ההידרדרות הערכית שיש לנוער בישראל, ואני חושבת שיש דרך טובה לקדם את זה.

מאיה להט-קרמן: אני רוצה לקרוא לשם השעשוע של הסיום ברשותכם, עוד שני מכתבים: "התוכנית נהדרת, כל המשפחה, הורים וילדים, עשר שלוש עשרה וארבע עשרה, איך יש להם זמן, נהנים ממנה ולומדים הרבה.

מאיה להט-קרמן: אני מקווה מאוד שהתוכנית תמשיך ולא תרד" "שמי אור, אני בן אחת עשרה וחצי ואני אוהב להתעניין במדע, ואני צופה קבוע בתוכניתך היפה והנהדרת".

מאיה להט-קרמן: את מבינה?

מאיה להט-קרמן: והוא עוד שאל שאלה מדעית כאן.

מאיה להט-קרמן: אז זה נפלא.

לאה נס: אני חושבת שהמלחמה שלנו בהתדרדרות הערכית של הנוער וכל הבעיות שיש במדינה, כל האלימות, זה מתחיל מחינוך – חינוך – חינוך.

לאה נס: וחינוך למדע וטכנולוגיה זה הדרך להגביר את החינוך בצורה הטובה ביותר.

לאה נס: ואני מודה לכולם.

לאה נס: אני רוצה עוד פעם לנצל את הבמה, כי אני רוצה עוד פעם להיות בטוחה בשורה האחרונה, אז אני פונה אליך יושב ראש מועצת הכבלים – כמו שאומרים אצלנו "רוצים אצבע, לוקחים את כל היד", אז לגבי התוכנית הזאת, אני אגיד לך, אני רגועה.

לאה נס: אבל מה שמאוד חשוב לי, זה המסר של הועדה.

לאה נס: כאתה הרי הולך לעשות הקלה במחוייבויות אחרות, לפתוח את זה לכל הערוצים.

לאה נס: כן, שיהיו לטל מתחרים, שיהיו מתחרים בכל הערוצים.

לאה נס: כמה שיותר להעצים את התחום הזה, הרי יש פה איך אומרים, צמא שחייבים להשקות את זה, וזה חבל, זה בנפשנו, זה ההון האנושי והמשאב היחיד שיש למדינה הזאת.

לאה נס: זה לא זהב, לא נפט ולא יהלומים, אין לנו משאבי טבע.

לאה נס: המשאב היחיד ולדעתי הוא הכי מיוחד, זה מה שמחזיק אותנו על פני המים, ורק זה מה שמחזיק אותנו, ואנחנו נשבח אותו.

יעקב מרגי: ואנחנו נלחמים פה.

לאה נס: ובאמת, אם תשיג לא רק את זה, אלא שבאמת בכל הערוצים יהיה עכשיו שינוי וייקחו מזה דוגמא ותהיה פה תחרות, אנחנו נעשה את הישיבה רק על התחרות שבעונה הבאה.

לאה נס: אז אנחנו נשמע ממך ונהיה איתך בקשר.

לאה נס: אם לא נשמע ממך עוד שבוע, נתקשר אליך.

לאה נס: תודה רבה לכולם.