ועדת המשנה מאבק בתאונות הדרכים, כנסת 16, פרוטוקול מספר 11, 2004-12-20 12:30

גלעד ארדן: צהריים טובים לכולם.

גלעד ארדן: תודה לכל מי שטרח והגיע.

גלעד ארדן: נושא הישיבה הוא המאבק בתאונות הדרכים במגזר המיעוטים במדינת ישראל.

גלעד ארדן: במסגרת הפעילות של ועדת המשנה אני עשיתי בדיקה מהם הנושאים שבהם עסקה ועדת החקירה של נחום לנגנטל, ומה מתוכם הם נושאים שאולי אני רוצה לתת לקידומם עדיפות גבוהה יותר כי אני חושב שאפשר לטפל בהם, ואחד הנושאים האלה הוא המאבק בתאונות הדרכים במגזר המיעוטים: ערבי, דרוזי, צ'רקסי וכולי.

גלעד ארדן: כמובן, כל מי שנמצא פה וגם מי שלא מודע למצב התשתיות במגזר המיעוטים במדינת ישראל, ומן הסתם גם לדבר הזה, לפי הנתונים שהוצגו בוועדת לנגנטל, יש קשר לעובדה שבקרב מגזר המיעוטים יש מעורבות גדולה יותר בתאונות הדרכים מאשר שיעורם באוכלוסייה.

גלעד ארדן: זה נכון לשנים 2000-2001.

גלעד ארדן: אני מבקש מחזי ממשטרת ישראל ומולדימיר רובין להציג נתונים בנושא הזה מהשנים האחרונות.

גלעד ארדן: לדעתי, יש הרבה מאוד דברים שאפשר לעשות, והעיתוי כרגע הוא נכון כי כולם יודעים שהוקמה במשרד התחבורה ועדת שיינין; שמחתי מאוד שבכנס של "אור ירוק" ראש הממשלה התחייב לקבל את המלצות הוועדה וגם ליישם אותן.

גלעד ארדן: נראה אם הוא יעמוד בזה כי הוא לא יודע כמה כסף זה יעלה.

גלעד ארדן: הדיון הזה היום יכול להיות בעל חשיבות ובעל משמעות כיוון שאת ההמלצות שיהיו פה היום – חוץ מהמסקנות לגבי התשתיות וכסף לתשתיות שזה ברור מאליו – אנחנו ניקח את הפרוטוקול ואת המסקנות ונשים אותם על שולחנה של ועדת שיינין.

גלעד ארדן: אני הגעתי להבנה עם שר התחבורה שאנחנו בהחלט ננסה להשפיע על תוצאות ועדת שיינין, ושהוועדה תתחשב בדיונים שיהיו כאן.

גלעד ארדן: אני רוצה לפתוח את הדיון ולמקד את הנואמים לא רק בהצגת המצב – עד כמה הוא טוב או לא טוב – אלא גם בהצעת הצעות פרקטיות.

גלעד ארדן: גם לי יש כמה הצעות פרקטיות, ואני אנסה להעלות אותן במהלך הדיון.

גלעד ארדן: בבקשה, משטרת ישראל.

חזי שוורצמן: אנחנו ביצענו סקירה לגבי נהגים מוסלמים ונוצרים-ערביים, והתמונה שהתקבלה מינואר-אוקטובר היא שחלה ירידה של 21% בסך-כול התאונות שבהם היו מעורבים נהגים ערביים.

גלעד ארדן: ב- 2004?

חזי שוורצמן: כן.

חזי שוורצמן: ינואר-אוקטובר 2004 לעומת 2003.

חזי שוורצמן: וירידה של 9% בקטלניות.

לאה ורון: מה זה 21% ?

חזי שוורצמן: זה סך-כול התאונות: קל, קשה וקטלני.

מאלכ בדר: אפשר ללכת.

חזי שוורצמן: אי אפשר ללכת, עדיין יש- -

גלעד ארדן: ירידה של 9% בקטלניות?

חזי שוורצמן: כן.

גלעד ארדן: לעומת מה?

חזי שוורצמן: ינואר-אוקטובר 2004 לעומת ינואר-אוקטובר 2003.

גלעד ארדן: אבל אנחנו לא יודעים מה היה המצב ב- 2003; האם ב- 2003 המצב שלהם היה הרבה יותר גרוע מאשר במגזר היהודי, אז ירידה של 9% עדיין לא אומר כלום, זה נתון שלא מלמד כלום בעצם.

חזי שוורצמן: אני מציג סדירה של נתונים, וזה נתון אחד.

גלעד ארדן: תציג נתונים בני השוואה; זה לא נתון בר-השוואה.

גלעד ארדן: אם ב- 2003 המצב שלהם היה חמור פי שניים במגזר היהודי אז ירידה של 9% ב- 2004 לא נותנת כלום, זה עדיין חמור ביותר.

גלעד ארדן: זה נשמע טוב, אבל באמת זה שום דבר.

גלעד ארדן: זה לא משהו שאנחנו יכולים להיעזר בו בהשוואה למצב במגזר היהודי, לדוגמה.

חזי שוורצמן: אז יש לי נתונים יותר מלאים, ברשותך: בינואר-אוקטובר 2004 אירעו 127 תאונות קטלניות במעורבות של המגזר הלא יהודי; באותה תקופה ב- 2003 היו 139 תאונות קטלניות, וב- 2002 היו 146, כלומר, ירידה לעומת שנה שעברה ולעומת 2002.

חזי שוורצמן: זה לגבי מעורבות נהגים.

גלעד ארדן: יש לכם נתונים שמשווים מעורבות בתאונות לפי שיעור האוכלוסייה לעומת התאונות במגזר היהודי?

חזי שוורצמן: כן.

חזי שוורצמן: החלק היחסי של הנהגים באוכלוסייה הלא-יהודית הוא 17%, והחלק היחסי שלהם במעורבותם בתאונות דרכים הוא 13%.

חזי שוורצמן: חלקם היחסי בתאונות הקטלניות הוא 22% - זאת אומרת יותר משיעור כלל הנהגים – וחלקם היחסי בתאונות הקשות הוא 19%.

חזי שוורצמן: זאת אומרת, אם נבודד רק את התאונות הקטלניות נראה שהם מעורבים יותר מהחלק היחסי שלהם מכלל הנהגים בישראל.

גלעד ארדן: זה לגבי נהגים; מה לגבי הולכי רגל?

חזי שוורצמן: אני מדבר כאן רק על נהגים, לא כלי רכב.

גלעד ארדן: באיזו שנה?

חזי שוורצמן: בשנת 2004.

גלעד ארדן: זאת אומרת שב- 2004 יש 17% נהגים שהם לא יהודים, ומעורבים בתאונות קטלניות 22%.

חזי שוורצמן: הסיבות העיקריות לתאונות הדרכים שמאפיינות את המגזר הלא יהודי לעומת המגזר היהודי הן כמה: קודם כל יש פער בסיבת המהירות.

חזי שוורצמן: במגזר הלא יהודי 13% מהתאונות היו בגין מהירות, לעומת 5% במגזר היהודי; סיבה נוספת היא אי מתן זכות קדימה לרכב.

חזי שוורצמן: במגזר הלא יהודי – 12% ובמגזר היהודי – 10%.

חזי שוורצמן: אלה שתי הסיבות שיש בהם פער לעומת המגזר היהודי.

חזי שוורצמן: נתונים לא כמותיים שמאפיינים את המגזר הלא יהודי: תאונות חצר – תאונות שמתרחשות ב"חצר" – נסיעה לאחור שבה פוגעים בילדים, והיא מסתיימת בתאונה קטלנית.

חזי שוורצמן: חלקה הגדול הוא בגלל תשתית: אין הפרדה בין המדרכה לבין מפלס הכביש, ולכן הילדים משחקים בקרבת כלי הרכב.

חזי שוורצמן: במבצעים שאנחנו עורכים אנחנו מבחינים בתופעה של אי תקינות כלי רכב, וזה עלה גם בדוח מקיף של משרד התחבורה יחד עם חברת אמ"ן שיצא לפני חצי שנה על היקף התאונות במגזר הערבי.

חזי שוורצמן: בדרום יש תופעה של נהיגה פרועה; לא מדובר דווקא בתאונות, אבל יש תחושה של זילות החוק, ואנחנו נערכים בהתאם גם לכניסה לשטח.

חזי שוורצמן: אנחנו מאתרים את אותם עבריינים בשטח עצמו, והפעילות היא איכותית, לאו דווקא כמותית.

חזי שוורצמן: זאת אומרת, התחושה היא שאסור לזלזל בחוק, וגם אם יורדים לשטח נרד לשטח בסיוע מסוק וכוחות ונאתר את העבריינים.

חזי שוורצמן: דין של עברת תנועה הוא כדין כל חוק במדינת ישראל, ואסור לזלזל בה.

חזי שוורצמן: הרבה תאונות במגזר הלא יהודי נגרמות בגלל ריבוי נוסעים בכלי רכב, הרבה חאפרים – הסעות לא מאורגנות בתחבורה ציבורית סדירה; במספר רשויות ערביות ועדות התנועה לא מתכנסות.

גלעד ארדן: איך אתם יודעים את זה?

חזי שוורצמן: יש לנו מהנדסי תנועה במחוזות שניגשים למועצה.

חזי שוורצמן: הוועדות לא מתכנסות זה זמן רב, ואין פורום להציג אם צריך תמרור "עצור" חדש או "זכות קדימה".

חזי שוורצמן: זו התפקיד של ועדת התנועה, ואין איפה להציג את הדברים האלה.

חזי שוורצמן: בנושא התשתיות יש הרבה מאוד מה לעשות.

חזי שוורצמן: במבצעים שלנו בסביבת המגורים של המגזר הלא-יהודי אנחנו רואים שיש בעיה בתשתיות, מחסור בתמרורים, תשתיות פיסיות-גיאומטריות חסרות – אין הפרדה בין מדרכה לבין כביש; והתוצאה היא, כמובן, תאונות חצר.

גלעד ארדן: יש לך השוואה ל- 2003 בין שיעור המעורבים בתאונות קטלניות במגזר הערבי לבין המגזר היהודי?

חזי שוורצמן: לא.

גלעד ארדן: כי הפער של 5% שאתה הצגת בין שיעורם באוכלוסייה לבין המעורבות בתאונות קטלניות ב- 99' ו- 2000 היה גדול יותר.

חזי שוורצמן: ייתכן.

גלעד ארדן: לפי דוח לנגנטל.

גלעד ארדן: השאלה היא האם ב- 2004 הוא הצטמצם במקרה או שזו מגמה.

חזי שוורצמן: לדעתי האישית והמקצועית הוא הצטמצם כי הייתה ירידה ניכרת בינואר-אוקטובר 2004.

גלעד ארדן: אתם יודעים מה הסיבה לירידה דווקא במגזר הערבי?

חזי שוורצמן: אנחנו מבצעים פעילות רבה בגליל בכביש 85.

גלעד ארדן: אתה לא מייחס את זה לכם.

חזי שוורצמן: לא, אני במקרה מייצג אותנו.

גלעד ארדן: אתה יכול להעריך גם גורמים אחרים.

חזי שוורצמן: הוצבו שם הרבה מצלמות מהירות, וייתכן שהיה שם שינוי של תרבות נהיגה.

חזי שוורצמן: זה מזווית הראייה שלנו.

גלעד ארדן: מה לגבי תאונות שמעורבים בהן כלי רכב כבדים שנמצאים בתוך הכפרים?

גלעד ארדן: יש לגבי זה נתונים מהשנים האחרונות?

גלעד ארדן: הידרדרות של משאית, למשל.

חזי שוורצמן: לא.

חזי שוורצמן: יש לי פה דוח משרד התחבורה עם חברת אמ"ן, ובו יש כל הפרטים על מעורבות משאיות.

אבי גולן: הוא גבוה או משתווה למגזר היהודי?

ולדימיר רובין: זה לא בדיוק בר השוואה.

גלעד ארדן: חזי, תסתכל בינתיים ונעבור רגע לולדימיר.

גלעד ארדן: דרך אגב, יש במשטרה עמדה לגבי חקיקה שתאסור כניסה של רכב כבד ליישובים מסדר גודל מסוים?

חזי שוורצמן: היה פעם רעיון לחקיקה כללית בנושא לא רק ביישובים לא-יהודיים, אלא בכלל – בקריות משאיות לא נכנסו.

גלעד ארדן: לתחום העירוני?

חזי שוורצמן: כן.

חזי שוורצמן: הוצע שיהיו מגרשים בכניסה לקריות ולכפרים, והמשאיות לא ייכנסו פנימה.

גלעד ארדן: ומה קרה לאותה הצעה?

גלעד ארדן: יש פה מישהו מארגון המובילים?

קריאה: לא.

גלעד ארדן: מר רובין, בבקשה.

ולדימיר רובין: הרשות אכן עשתה מחקר מקיף מאוד לגבי בעיית תאונות הדרכים במגזר הלא-יהודי.

ולדימיר רובין: אני לא אתעכב על כל המחקר כי הוא עב כרס, אבל אני רוצה לציין כמה נקודות וגם מספר נתונים.

ולדימיר רובין: יש מאפיינים מסוימים במגזר הלא-יהודי שעלו במסגרת המחקר, אבל הדבר המהותי שקודמי כבר אמר הוא שאכן מבחינת שיעור מחזיקי רשיונות הנהיגה במגזר הערבי מדובר על כ- 12% מכלל מחזיקי רשיונות הנהיגה, ובמקביל שיעור המעורבות בתאונות הקטלניות ובתאונות קשות במגזר הזה מתקרב ל- 26%.

ולדימיר רובין: יש לזה הרבה השפעות לוואי והשלכות.

גלעד ארדן: הוא לא ציין נתון כזה.

גלעד ארדן: הוא אמר 17% נהגים לא יהודים, ו- 22% תאונות קטלניות.

ולדימיר רובין: הוא הציג מצב שונה, אבל בסך-הכול כולנו מדברים על אותם מספרים, רק ההגדרות קצת שונות.

גלעד ארדן: הפער בין 12% ל- 26% הוא פער הרבה יותר גדול ממה שהוא הציג.

ולדימיר רובין: זה מה שעולה במחקר.

גלעד ארדן: לאיזה שנים המחקר שלכם מתייחס?

ולדימיר רובין: 2001.

חזי שוורצמן: ב- 2001 הפער היה גדול יותר.

חזי שוורצמן: זה נכון.

ולדימיר רובין: אני מקריא נתונים שנבדקו ואושרו: נהגים ערביים שהיוו 11.7 מכלל הנהגים שמורשים לנהוג היו מעורבים בסך-הכול ב- 26% - -

גלעד ארדן: חזי, אבל מה קרה ב- 2002-2003?

גלעד ארדן: אתם באים לוועדה עם משהו שמישהו עשה ב- 2001, ועכשיו אתה מביא לי על 10 חודשים, ומזה אני אמור להסיק?

חזי שוורצמן: החברה הזאת בדקה לגבי 2001- -

גלעד ארדן: עזוב את החברה, אתה משטרת ישראל, אין לכם נתונים על 2002-2003?

ולדימיר רובין: יש לנו נתונים מצטברים על הכול.

חזי שוורצמן: הבאנו את הנתונים הכי מעודכנים על 2004.

גלעד ארדן: אבל למה אתה מביא לי מעודכנים?

גלעד ארדן: אני ביקשתי מעודכנים?

גלעד ארדן: אם קרה משהו מקרי ב- 10 חודשים האחרונים זה רציני?

גלעד ארדן: אני שואל אותך.

גלעד ארדן: אתה ראש מדור מחקר, אתה מביא לי נתונים של 10 חודשים, ואני אמור להסיק מהם משהו?

חזי שוורצמן: לא.

חזי שוורצמן: הבאתי נתונים של 3 שנים.

גלעד ארדן: אז תגיד לי מה עולה ב- 3 שנים, לא ב- 10 חודשים.

חזי שוורצמן: כבר פירטתי מה היה ב- 3 השנים האחרונות.

גלעד ארדן: אז לי יש כנראה קשיי הבנה.

לאה ורון: אנחנו פספסנו.

חזי שוורצמן: בשנת 2004 - -

גלעד ארדן: את הנתונים על 2004 הבנתי – 5% פער בין השיעור שלהם באוכלוסייה לבין המעורבות בתאונות קטלניות.

חזי שוורצמן: הפער הוא 5%, והוא היה הרבה יותר גדול בין 2001 ל- 2002, לפי המחקר ההוא.

לאה ורון: אני מתארת לעצמי שאתה גם בוחן את היכולת שלנו לקלוט מספרים במקום לתת לנו את המסמך.

לאה ורון: אולי רגע אחד תן לנו את המסמך, נצלם אותו, ואז הנתונים יהיו לפני היושב ראש, ולא נעשה לנו בחינה.

חזי שוורצמן: הצעה מצוינת.

גלעד ארדן: וב- 2003?

חזי שוורצמן: ב- 2003 לא ביצעתי את החלק היחסי באוכלוסייה לעומת התאונות, אבל עשיתי את המספרים הנומינליים: קל, קשה וכדומה.

חזי שוורצמן: אין ספק, שהבעיה היא אכן הפער, כלומר החלק היחסי בתאונות הקטלניות עולה, והטיפול בסוגייה אכן קיים.

ולדימיר רובין: אני חוזר למה שהתחלתי לדבר עליו.

ולדימיר רובין: כמו שאמרתי, הדוח היה מקיף, והוא בחן מספר נתונים.

ולדימיר רובין: אני רוצה להצביע על מספר נתונים כי הם מצביעים על משהו.

ולדימיר רובין: אם אנחנו מדברים על 3 השנים האחרונות – 2001-2004 – אם משווים מה קרה מבחינת כמות ההרוגים במגזר הערבי לעומת המגזר היהודי המצב הוא שסך-הכול במגזר הלא יהודי נהרגו 487 איש, לעומת 1283 במגזר היהודי.

ולדימיר רובין: מבחינת השיעור מדובר על כמעט 27.5%, והמספר מדהים.

גלעד ארדן: שיעור בעלי הרשיונות הוא 12%.

ולדימיר רובין: נכון.

ולדימיר רובין: 11.7% בשנת 2001.

ולדימיר רובין: מאז, לדעתי, זה קצת עלה, אבל זה עדיין לא מגיע לכמות היחסית שלהם.

ולדימיר רובין: לפי פילוח גילים, בגילים 0-4 היה המספר הגבוה ביותר של ההרוגים במגזר הלא יהודי – 65 ילדים הרוגים בשנים האלה; קבוצה בעייתית נוספת מבחינת הכמות היא קבוצת הגיל 20-24 שבה היו 95 הרוגים.

ולדימיר רובין: יש נתון נוסף מאוד לא מבוטל: בשלוש השנים 2001-2004 סך-הכול מתוך 487 הרוגים במגזר הלא יהודי 165 היו הולכי רגל.

ולדימיר רובין: נושא של הולכי רגל הוא נושא דומיננטי, לצערי, גם במגזר היהודי - -

גלעד ארדן: זה אותו שיעור כמו במגזר היהודי – שליש.

ולדימיר רובין: נכון.

ולדימיר רובין: אין פה הבדל גדול, וזה גם אומר משהו, אבל עדיין הבעיה העיקרית היא קבוצות הגיל העיקריות הן 0-4 ו- 20-24.

ולדימיר רובין: הוזכר עניין ההשקעות הכספיות במגזר הלא יהודי, בעיית התשתיות ונושא האכיפה של המשטרה בתוך המתחם המיושב.

ולדימיר רובין: בעניין התשתיות אני לא רוצה להרחיב, אבל ידוע – ואומרים את זה בגלוי גם במשרד התחבורה – שיש צורך בהרבה מאוד השקעות, ואכן משרד התחבורה משקיע בנושא של התשתיות, ויש לי גם נתונים כספיים על השקעה בתשתיות וכמה כספים הרשות מעבירה לפעילות במטות הבטיחות במגזר הערבי.

גלעד ארדן: יש פה נציג ממשרד התחבורה?

קריאה: יש שניים.

גלעד ארדן: אני רוצה שתתייחסו אחר-כך לבעיה של ה- matching, זאת אומרת האם יש מקומות שבהם רציתם ליזום פרויקטים, אבל מכיוון שהרשות במצב קשה אין לה אפשרות לעמוד ב- matching אז הפרויקט נפל.

אשר נתיב: אני יכול להתייחס לזה עכשיו במשפט אחד.

אשר נתיב: אני מדבר בתור מִנהל היבשה שעושה פרויקטים בתוך יישובי המיעוטים, ואנחנו עובדים ב- 100%; אנחנו מבצעים את הפרויקט מתחילתו ועד סופו, ואין שום משמעות למושג matching.

גלעד ארדן: אין מקומות שבהם הצגתם לרשויות פרויקט תשתיתי- -

אשר נתיב: לא.

אשר נתיב: אנחנו לא מסרנו.

גלעד ארדן: אני יודע, אבל הרשות אמורה להשתתף בעלות.

אשר נתיב: היא לא משתתפת.

דב קהת: בהסדר החדש שעשינו עם הממשלה הכפלנו את קרן ה- matching מ- 25 מיליון שקלים ל- 50 מיליון שקלים.

דב קהת: זה אותם מקרים שבהם רשות לא תוכל לתת את ה- matching.

מאלכ בדר: אז ב- 2005 תהיה התחשבות במצב הרשות, זה נכון, אבל אנחנו מדברים על העבר.

דב קהת: אנחנו מדברים על זה עם ראייה לעתיד.

ולדימיר רובין: מבחינתנו אנחנו מקצים למטות של הערבים לבטיחות בדרכים תקציבים בסדר גודל של 19%-20% מכלל ההקצאה של תקציב למטות הבטיחות, ואצלנו כן קיים matching; הוא בעייתי, אבל אני חייב לציין שבמקרים שלנו בכל מטות הבטיחות במגזר הלא יהודי החלק שלנו הוא 90%, זאת אומרת בעיית ה- matching היא 10%, אבל בחלק מהמקומות היא קיימת.

גלעד ארדן: אבל לפי מה שאמרת, גם אתם לא נותנים מספיק, כי אם אתם מקצים 19%-20% מהתקציב של מטות הבטיחות, והחלק שלהן באוכלוסייה הוא גם כ- 20%, ואתה אומר בעצמך שהבעיה אצלם חמורה יותר, אז מן הסתם אתה אמור להקצות יותר למטות הבטיחות אצלם.

ולדימיר רובין: בהחלט, אבל כולנו חיים באילוצי תקציב.

ולדימיר רובין: אגב, עובדתית בשנת 2004 ניצול התקציב במטות הבטיחות ברשויות המגזר הלא יהודי עמד על 46%.

ולדימיר רובין: זאת אומרת היינו מוכנים לדחוף יותר תקציבים ולבצע יותר פעילויות, אבל מצד שני הפעילות ברשויות הייתה קטנה.

גלעד ארדן: למה?

גלעד ארדן: מכיוון שאין להם matching של 10% שצריך?

ולדימיר רובין: גם זה וזו גם בעיה של יכולת מנהל מטה הבטיחות המקומי לתפקד מסיבות כאלה ואחרות כי לא תמיד הוא עוסק - -

גלעד ארדן: יש מנהלי בטיחות?

דב קהת: אי-אפשר היה להעביר כספים, חלק מהם היו מעוקלים ב- 2004 בגלל המשבר ברשויות המקומיות.

ולדימיר רובין: זו בעיה נוספת, וטוב שהיא הוזכרה כי יש מקומות שאנחנו הוצאנו התחייבויות בפועל.

גלעד ארדן: בקשר לשיעור האיוש של ועדות בטיחות, מנהלי בטיחות ומספר הפעמים שהן מתכנסות – יש פער בין המגזר היהודי לבין המגזר הלא יהודי?

ולדימיר רובין: אני יכול להגיד שיש מטות בטיחות במגזר הערבי שמתפקדים מעולה, ויש מקומות שלא.

ולדימיר רובין: כמו במגזר היהודי.

ולדימיר רובין: אם אני לא טועה, למשל, בעיריית בת-ים אין בכלל פעילות בנושא הזה, ולעומת זאת בשפרעם יש יופי של מטה בטיחות.

ולדימיר רובין: אבל נכון שמצב הרשויות במגזר הלא יהודי הוא מצב יותר קשה.

ולדימיר רובין: אני רוצה לומר דבר אחד שמאוד חורה לי, ואני אומר גם משפט אחרון בנושא האכיפה.

גלעד ארדן: תשתדל גם להציע משהו שהכנסת יכולה לקדם.

ולדימיר רובין: אני מיד אגע בנושא, ואומר מה חורה לי: הוזכרה בעיית האכיפה.

ולדימיר רובין: למעשה, אפשר לציין שהאכיפה של המשטרה – ואני לא מתכוון דווקא לפן השלילי של המילה, אלא מבחינת הנוכחות כדי שהנהגים בתוך היישובים יכבדו את החוק – כמעט לא קיימת.

ולדימיר רובין: חזי אולי לא יודע מזה כנציג המשטרה, אבל אתמול בערב הייתה לי ישיבת עבודה עם ניצב שחר איילון, ראש אגף התנועה במשטרה, ודיברנו בין היתר גם על הנושא הזה.

ולדימיר רובין: שחר ביקש ממני שנקיים פגישת עבודה עם ועד רשויות מקומיות במגזר הלא-יהודי – ואנחנו נעשה את זה – ונדבר על העניין הזה כדי לבדוק איך בצורה מושכלת אנחנו מכניסים את המשטרה פנימה כדי לסייע לכוחות המקומיים לעזור לעניין כיבוד החוק.

ולדימיר רובין: שלא יפרשו אותי לא נכון, לא כולם עבריינים, אבל כדי שהמצב יהיה באמת טוב יותר.

גלעד ארדן: מה שיעור דוחות התנועה במגזר הערבי לעומת היהודי?

ולדימיר רובין: להערכתי, בתוך היישובים אפס.

מאלכ בדר: בתוך היישובים אפס, אבל בסך-הכול 40%.

קריאות: - - -

גלעד ארדן: חזי, יש לך נתון לגבי 2004?

חזי שוורצמן: צריך להתייחס לעניין הזה באופן גלובלי.

גלעד ארדן: מתי?

חזי שוורצמן: עכשיו.

חזי שוורצמן: אני לא יכול לתת לך מספר.

חזי שוורצמן: הוצגה בעיית האכיפה; זו לא בעיית אכיפה, זו סוגיית אכיפה: א.

חזי שוורצמן: יש לנו בעיה של תשתיות.

חזי שוורצמן: למשל, אין תמרורים, ואין מה לאכוף שם, אתה מגיע לצומת, ואין תמרור, אז מה תאכוף שם?

חזי שוורצמן: אין מה לאכוף.

חזי שוורצמן: אנחנו מפעילים מש"קים – מפקדים שאינם קצינים – מקומיים בתוך היישוב שהוא מאגד מתנדבים מתוך היישוב עצמו שיפקחו על התנועה בתוך היישוב.

חזי שוורצמן: אנחנו כן נכנסים למקומות המגורים ועושים מבצעים; בצפון היו לאחרונה מספר מבצעים בתחום הזה, אבל כאן מדובר יותר על תשתיות, לא על דוחות.

חזי שוורצמן: יש הרבה תלונות חצר, מנכ"ל הרשות ציין שהגילים 0-4 הם מרבית הנפגעים, ולך תיתן להם דוחות.

חזי שוורצמן: מה המשטרה תעזור שם?

חזי שוורצמן: הוא יוצא לחצר ונדרס בנסיעה לאחור – המשטרה לא תהיה בחצר.

חזי שוורצמן: יש לנו גם המודל שציינתי בהתחלה של נהיגה פרועה – בדרום דווקא – ואנחנו נכנסים לשטח ברכבי שטח, מסוקים וכל מה שדרוש; ואנחנו מתרכזים גם באכיפה במעגל השני – היציאה מן היישובים בצירים הבינעירוניים שחובקים את היישוב.

חזי שוורצמן: אין לנו גם הבחנה בין מגזר יהודי לבין מגזר יהודי.

חזי שוורצמן: החוק שווה לכולם, וזה מה שאנחנו מבצעים, גם ביישובים היהודיים וגם ביישובים הלא יהודיים.

גלעד ארדן: החוק שווה גם לנהגים צעירים ולא צעירים, אבל בכל זאת אם מזהים בעיה מסוימת - -

חזי שוורצמן: הבעיה המסוימת ביישובים הלא יהודיים היא בעיקר בעיית התשתית וועדות התנועה.

גלעד ארדן: המסקנה שלי היא שאני צריך להגיד לכם מראש אילו נתונים אני רוצה שתביאו לפה בדיוק.

ולדימיר רובין: אני רוצה לספר על מקרה מסוים שקרה לי אישית, ומתוכו אני גם רוצה להזכיר את הבעיה שקיימת.

גלעד ארדן: יש לכם רכזים שפועלים מול המגזר?

ולדימיר רובין: רכזים שלנו, אנחנו מפעילים אותם באמצעות התקציבים, ובחלק אנחנו גם משתתפים בשכר.

גלעד ארדן: אצלכם ברשות יש לכם אנשים שעובדים - -

ולדימיר רובין: ביקשת ממני הצעות, אני משאיר את זה לסוף, כי בנושא ההצעות השאלה מאוד במקומה, ואני תכף אתייחס לזה.

ולדימיר רובין: מאז שנכנסתי לתפקידי ביקרתי יותר במגזר הלא יהודי מאשר במגזר היהודי, וברוב הביקורים שלי בנסיעה בתוך היישובים הדבר בולט מאוד לעין; אנשים נוסעים לא חגורים, לא מקפידים על שום כלל, יושבים הרבה מאוד ילדים בספסל האחורי, ואף אחד מהם לא חגור.

ולדימיר רובין: לפני שבועיים נסעתי בצומת מגידו, והייתה שם שיירה בגלל בעיה של רמזור.

ולדימיר רובין: פתאום רכב אחד גדול התחיל לנסוע בשוליים.

ולדימיר רובין: אני עצרתי את הרכב אם הרכב שלי, ושאלתי אותו למה הוא נוסע בשוליים, והוא אמר שהוא ממהר.

ולדימיר רובין: יושב בחור מכפר כמא עם משפחה של 5 אנשים בתוך האוטו, ואף אחד מהם לא חגור, וילד בן 7 לא יושב בכלל במקום ישיבה.

ולדימיר רובין: זה לא קשור לתשתיות, זה לא קשור לבעיה של matching, ולא לשום דבר.

ולדימיר רובין: זאת בעיה שהתשתיות לא פותרות אותה.

גלעד ארדן: אבל זה גם לא קשור למגזר הלא יהודי.

גלעד ארדן: אני יכול לספר לך על הרבה מקרים של נסיעה בשוליים בלי חגורת בטיחות.

מאלכ בדר: סליחה, ולדימיר, אני רואה את זה גם באיילון.

גלעד ארדן: אני אמרתי את זה.

ולדימיר רובין: אני ביקרתי רבות במגזר הלא יהודי, ובנסיעה בתוך היישוב זה ניכר לעין.

ולדימיר רובין: לגבי הצעות: הבעיה הראשונה, לדעתי, שהוזכרה כבר קודם היא בעיית ה- matching.

ולדימיר רובין: היא קיימת, ואני לא מתעלם ממנה, וכיום יש לרשות הלאומית בעיה גם אם נרצה להגביר את הפעילות במטות.

גלעד ארדן: Matching מולכם או מול משרד התחבורה?

ולדימיר רובין: מולנו.

ולדימיר רובין: אני מדבר על הפעלת מטות הבטיחות, כי מטות הבטיחות מבצעים כל מיני פעילויות, וכנגד זה אנחנו מעבירים להם תקציב.

גלעד ארדן: כמה ה- matching שלכם?

ולדימיר רובין: 90% אנחנו שמים, 10% הם.

גלעד ארדן: גם 10% אין?

ולדימיר רובין: בחלק מהם.

ולדימיר רובין: אבל מה שיותר חמור הוא שישנם מקומות שיש בהם בעיות של חובות ועיקולים, ואנחנו לא יכולים להעביר את הכסף כי יודעים שגם אם נעביר זה הולך לאיבוד.

ולדימיר רובין: דבר שני, כשערכנו את הדוח הזה היה ברור שהוא רק נייר.

ולדימיר רובין: אם לא עשינו עם הדוח הזה משהו שמשתמע ממנו, לא עשינו דבר.

ולדימיר רובין: אני בוכה על הצהרות שלי שחלקן קשורות למפגש פה ולדוח הזה.

ולדימיר רובין: בסך-הכול לרשות הלאומית לבטיחות בדרכים לא הייתה מעולם פונקציה שעסקה בנושא של יישום דוחות.

ולדימיר רובין: אנחנו מאוד טובים במחקרים, אבל ברשות אין פונקציה.

ולדימיר רובין: במסגרת רה-ארגון שהובלתי עם כניסתי לתפקיד ביקשתי שתהיה לי פונקציה של יישום מחקרי, קיבלתי אישור מהנציבות, אבל יש לי משבצת ריקה כי משרד האוצר לא מוכן לתת לי הקצאה של חודשי עבודה כדי שנוכל לקלוט מישהו, ויש לנו מכרז שהתחיל לצאת ונתקע באמצע; ובקיצור הכול מתרכז בהחלטות של הממשלה.

גלעד ארדן: לאיזה תפקיד זה?

ולדימיר רובין: ראש תחום יישום מחקרי.

ולדימיר רובין: זה כללי, אבל נושא הרכז במגזר הערבי הוא נושא יותר מעוכב.

ולדימיר רובין: בזה המצב יותר אבסורדי:

ולדימיר רובין: במסגרת הרה-ארגון הנחתי שאני צריך לתת עדיפות לשלושה מגזרים: מגזר חרדי, שלא מטופל כיום ברשות; המגזר הלא יהודי שהוא בעיקרו המגזר הערבי, כמובן; ומגזר העולים.

ולדימיר רובין: קיבלתי אישור מהנציבות לשלושת התפקידים האלה, ובשלב ראשון מדובר על תפקידים בהיקף של חצי משרה – רכז שירכז את הטיפול בנושא מדיניות וחשיבה במגזר הלא יהודי.

ולדימיר רובין: בו-זמנית הנציבות שהיא גוף של מדינת ישראל הוציאה מסמך שבו כתוב שהמדינה מעודדת את קליטת העובדים מהמגזר הלא יהודי לשירות ממשלתי.

ולדימיר רובין: ואז כשאני מבקש הקצאה של חודשי עבודה כדי לקלוט את הרכז הזה, אומרים לי "לא, אין הקצאה לזה" כי המדיניות של הממשלה היא לא להכניס לשירות הממשלתי עובדים חדשים.

גלעד ארדן: מי לא מאשר, האוצר או הנציבות?

ולדימיר רובין: האוצר.

גלעד ארדן: מי באוצר?

גלעד ארדן: ממי קיבלת את התשובה?

גלעד ארדן: הנציבות אישרה לך תקן, יש לך תקציב להעסיק מתוך תקציבך- -

ולדימיר רובין: אגף התקציבים או הרפרנט שלו.

גלעד ארדן: מי?

ולדימיר רובין: שאול מרידור.

לאה ורון: נמצאת כאן קרן טרנר.

גלעד ארדן: את עובדת עם שאול מרידור?

קרן טרנר: אני מקבילה של שאול מרידור, אבל אני לא עוסקת בנושא בטיחות, אלא בנושא תשתיות.

גלעד ארדן: אז אני מבקש לקבל תשובה לגבי העסקת רכזים.

קרן טרנר: בסדר.

ולדימיר רובין: היה דיון גדול אצל מנכ"ל משרד התחבורה, ושם הנושא עלה, והתשובה הנחרצת של רפרנט משרד האוצר הייתה שאין שום אפשרות.

גלעד ארדן: אני רוצה לאפשר קודם כל לראש מועצת חורפיש שמייצג את ראשי הרשויות במגזר הדרוזי לומר את דבריו.

מאלכ בדר: אני מודה על הדיון.

מאלכ בדר: אני במחקרים לא טוב, אני חלש מאוד במחקרים, אבל במתמטיקה אני טוב.

מאלכ בדר: אני קיבלתי את הנתונים האלה, ואני מניח שאלה הנתונים שהתבססתם עליהם בהשוואות בין 2001 לבין 2004.

מאלכ בדר: אני מסכם את מספר התאונות בכל פרמטר, גם הקטלניות, הכלליות וגם עם פצועים קשים, והיחס של המגזר הדרוזי והצ'רקסי הוא מאוד גבוה – 16%.

מאלכ בדר: אם יש 543 תאונות מתוך 3363 תאונות במגזר הדרוזי – כולל רמת הגולן, בלי רמת הגולן זה 446 – זה מאוד גבוה ביחס לאוכלוסייה ובהשוואה ליחסנו באוכלוסייה זה מצב זועק לשמים.

מאלכ בדר: יש 3 סיבות עיקריות לכך: כסף, כסף, כסף.

מאלכ בדר: אלה הסיבות.

מאלכ בדר: לא מושקע כסף בתשתיות, ויש לכך הרבה סיבות.

קריאה: אפשר לקבל את מקור הנתונים?

מאלכ בדר: אותם מקורות שהנתונים פה התבססו עליהם.

מאלכ בדר: מקור בדוק

גלעד ארדן: מה המקור?

מאלכ בדר: הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

מאלכ בדר: זה מקור מוסמך, בוודאי.

מאלכ בדר: הבעיה העיקרית היא תשתיות, וזה לא יעזור.

מאלכ בדר: אנחנו יכולים לקיים 20 אלף דיונים, אבל הבעיה המרכזית היא בעיה של תשתיות, ולא מטפלים נכון, לדעתי, ביישובים, ויש להם ייחודיות.

מאלכ בדר: אני מזמין את כל מי שיושב כאן לעשות סיור בגליל ולהיכנס לפקיעין; מישהו יכול להסביר לי איזה נס קורה שם שאין שם כל יום 20 תאונות בכביש של פקיעין?

מאלכ בדר: זה כביש צר מאוד שחוצה את היישוב בצפיפות נוראה.

מאלכ בדר: איזה פתרון יש למניעת תאונות שם?

מאלכ בדר: אין אמצעי בטיחות, אין גשרים שמקשרים צד אחד לאחר ומאפשרים להולכי הרגל לעבור דרכם.

מאלכ בדר: גם במרר, מישהו מבין איך בנס לא קורות שם תאונות קטלניות כל יום?

מאלכ בדר: הגרעין של היישוב הדרוזי הוא בעייתי מאוד – אנחנו מעלים אותה בכל הזדמנות בפני נציגים ממשרד התחבורה – מפני שיש שם צפיפות, הכבישים צרים מאוד, ואפילו הצבת תמרור היא בלתי אפשרית, אין אפשרות לסמן מעברי חצייה.

מאלכ בדר: על-כן דרושה השקעה מסיבית מאוד בסלילת כבישים שמחברים בין השכונות החדשות שקמו סביב הגרעין.

מאלכ בדר: הרי בכל יישוב דרוזי וערבי יש גרעין של היישוב שבו צפוף מאוד – ושם קורות רוב התאונות – ויש השכונות שהתפתחו בבנייה מודרנית סביב הגרעין הזה, ובה צריך להשקיע בכבישים שמחברים בין השכונות.

מאלכ בדר: בעיה נוספת שהוזכרה היא נושא ה- matching.

מאלכ בדר: אכן יש בעיה בשנים האחרונות בגלל מצבן של הרשויות המקומיות, וגם הסיבות שם קשורות לכסף ובקיצוצים.

מאלכ בדר: ב- 3-4 השנים האחרונות כל הרשויות המקומיות הדרוזיות מעוקלות, אי אפשר להעביר שקל.

מאלכ בדר: אם נציג משרד התחבורה מגיע אליי ומבטיח לי 2 מיליון שקל שאני יכול לעשות בהם מה שאני רוצה, אני לא יכול לקבל ממנו את הכסף כי הכסף נבלע בתוך העיקולים.

מאלכ בדר: הייתה בעיה לממן את ה- matching שהוא לפעמים 10%, אבל לפעמים הוא גם 30% כשמדובר בכספי בטיחות בתוך היישובים, וזה הרבה, והרשויות לא יכלו לעמוד בזה מלבד הבעיה של העיקולים.

מאלכ בדר: למשטרה יש תפקיד חשוב באכיפה.

מאלכ בדר: שתאכוף.

מאלכ בדר: אני נוסע מצרפת לחורפיש, ומצרפת עד צומת כברי אני לא פוגש שוטר, ומצומת כברי עד חורפיש אני פוגש 10 שוטרים.

מאלכ בדר: מי אומר שאין אכיפה?

קריאה: בכניסה.

מאלכ בדר: עוצרים את הרכב, מפשיטים את הנהג – סליחה על הביטוי – ושואלים למה הפנס הזה לא בסדר, ולמה הפנס מלוכלך; כותבים 10 דוחות תנועה, ולכן אמרתי שתיעשה בדיקה של מספר הדוחות שמקבלים יישובים ערביים לעומת יישובים יהודיים.

מאלכ בדר: מספר הדוחות הוא פי 20.

מאלכ בדר: ועל מה מדברים שם?

מאלכ בדר: על זה שהפנס לא נקי.

מאלכ בדר: אני שנה ברשות, ועוד אף שוטר לא התלונן בפניי שניסה לכתוב דוח תנועה למישהו בחורפיש – אפילו בכביש 89 שהוא ציר מרכזי – וחטף מכות.

מאלכ בדר: שיאכפו, שיעשו את העבודה כמו שצריך בקטע הזה של האכיפה.

מאלכ בדר: אנחנו נעזור ונסייע באכיפה, אבל זו לא הסיבה.

חזי שוורצמן: האכיפה בדרך ליישוב היא לא אותו דבר?

חזי שוורצמן: מה ההבדל?

מאלכ בדר: אם אתה תופס מישהו בדרך ליישוב וכותב לו שני דוחות: דוח אחד על זה שהפנס הימני לא נקי ודוח נוסף על זה שהפנס השמאלי לא נקי – לא מנעת שום תאונת דרכים.

חזי שוורצמן: זה שוטר מאוד מקומי.

מאלכ בדר: מאוד מקומי.

מאלכ בדר: לא דרוזי.

חזי שוורצמן: את אומר שמצד אחד אכיפה זה רע, ומצד שני שאכיפה זה טוב.

מאלכ בדר: לא.

מאלכ בדר: אני אומר שהאכיפה צריכה להתבצע במקום הנכון כדי שתמנע תאונות דרכים, ולא לבצע אכיפה בשביל לכתוב עוד 15 דוחות ביום.

חזי שוורצמן: אתה אומר שהתשתיות לא קיימות, אז מה תאכוף בתוך היישוב?

מאלכ בדר: בכביש 89 אתה יכול לאכוף נסיעה בלי חגורה.

חזי שוורצמן: בכביש 89 אוכפים.

מאלכ בדר: בתוך היישוב אתה יכול לאכוף נסיעה בלי חגורה.

ולדימיר רובין: בכביש 89 לא עושים אכיפה דווקא נגד המגזר הלא יהודי.

מאלכ בדר: אם הוא מסיע 3 נוסעים יותר, אתה יכול לאכוף?

גלעד ארדן: חזי, האם יש אפשרות לקבל מכם בעוד יום-יומיים נתונים לגבי 2003-2004 על אכיפה במגזר הלא יהודי?

חזי שוורצמן: אין לנו מערכת ממוחשבת – זה נשמע כמו תירוץ – שמחזיקה את המיקום של הדוחות.

חזי שוורצמן: זה הולך לפי מחוזות.

גלעד ארדן: אין לכם לפי יישוב?

חזי שוורצמן: השוטר שרושם את הדוח רושם את הכתובת: כפר חורפיש, והמקלידה במטה הארצי לא כותבת את המיקום.

חזי שוורצמן: זה נמצא בארכיון.

גלעד ארדן: אם אני רוצה לדעת כמה דוחות ניתנו באשקלון ב- 2000, אתה לא יודע.

חזי שוורצמן: רק בתל-אביב היום יש מערכת ממוחשבת.

גלעד ארדן: אתם ממש מפגרים, סליחה שאני אומר את זה.

חזי שוורצמן: זה הוצג בוועדת לנגנטל.

גלעד ארדן: מה הסיבה?

גלעד ארדן: למה היא לא מקלידה?

חזי שוורצמן: זו המערכת שקיימת היום.

גלעד ארדן: אז מוסיפים רובריקה, והיא מקלידה.

גלעד ארדן: אולי אין עניין שהיא תקליד, אבל אין היגיון במה שאתה אומר.

חזי שוורצמן: זה כבר עשור בערך, ורק עכשיו יהיה המיקום במערכת דותן.

דב קהת: אין לך הכתובת של מקבל הדוח?

חזי שוורצמן: לא במערכת.

חזי שוורצמן: אני מתנצל על מוגבלות המערכת, אבל זה מה שיש.

דב קהת: אם אני מחפש דוח, מחפשים ידנית כדי לתת תשובה?

גלעד ארדן: לא הבנתי איך זה קשור למערכות מחשב?

חזי שוורצמן: היושב ראש מוזמן לביקור במסדרונות המטה הארצי.

גלעד ארדן: ביקרתי, ולפי כמות המסכים שיש לכם, הפלזמות והוידאו קונפרנס של הניצבים אין שום סיבה להוסיף עוד רובריקה שהקלדנית תקליד איפה ניתן הדוח או סמל יישוב.

חזי שוורצמן: המענה ניתן במערכת הדותן, שנכנסת בהטמעה לשטח; עכשיו היא בתל-אביב, והיא תהיה בכל הארץ במהלך 2005-2006.

גלעד ארדן: למי אפשר לפנות, לשר התחבורה או לשר לביטחון פנים?

חזי שוורצמן: לשר לביטחון פנים.

חזי שוורצמן: אפשר להאיץ, אבל המערכת כבר נכנסת.

גלעד ארדן: אולי יתברר שלא חייבים "מערכת" בשביל זה.

גלעד ארדן: אני לא מצליח להבין למה צריך "מערכת".

חזי שוורצמן: אי אפשר לבנות את זה במערכת הישנה.

גלעד ארדן: זה להוסיף עוד רובריקה.

גלעד ארדן: מה הקשר לבנייה?

מאלכ בדר: אם יש תרבות שלילית במקום מסוים צריך לטפל בה באופן הטוב ביותר גם בהסברה וגם באכיפה, אבל תרבות הנהיגה מתקזזת מול העובדה שאין אלכוהוליסטים.

מאלכ בדר: החברה הצעירה הדרוזית לא הולכת למועדונים במוצאי שבת, כך שזה מתקזז.

מאלכ בדר: כשהמועצה לבטיחות בדרכים נותנת 19% מהתקציב למגזר היהודי זה בדיוק דומה למתן שתי תרופות זהות לשני חולים שחולים במחלות שונות.

מאלכ בדר: על זה העיר היושב ראש, ואתה צריך להביא בחשבון את העניין הזה, ולדימיר.

מאלכ בדר: צריך לטפל גם ברכזים של המגזר ערבי באופן מידי כי זה יכול רק להוסיף ולשפר את המצב.

מאלכ בדר: תודה.

יוסף אבו-מוח: אני ממערכת החינוך.

יוסף אבו-מוח: אני בתפקיד הזה כמה שנים, ואני מכיר את השטח מרמת הגולן עד באר-שבע ומזרח ירושלים.

גלעד ארדן: אתה אחראי על התחום הזה במשרד החינוך?

יוסף אבו-מוח: כן.

גלעד ארדן: תחת רחל רותם?

יוסף אבו-מוח: אני מתחום הבטיחות בדרכים.

יוסף אבו-מוח: אני רוצה קודם להתייחס לשיתוף הפעולה עם למשטרת התנועה הארצית, ואני מדגיש "ארצית" מפני שאין לה שום אכיפה ביישובים הערביים, וגם למרכז השלטון המקומי שאין יישוב ערבי עד עכשיו שיש לעירייה שלו סמכות משפטית בעניין של דוחות.

יוסף אבו-מוח: זה לא קיים במגזר הערבי באף יישוב ערבי.

קריאה: מה זאת אומרת?

יוסף אבו-מוח: חוק עזר מקומי שאתה יכול כרשות מקומית לתת דוחות, ואת תקציב הדוחות אתה יכול לקחת לקופת העירייה, כמו שעושים בתל-אביב ובירושלים.

לאה ורון: בעיקר לגבי חנייה.

יוסף אבו-מוח: כן.

זיאד דגש: בכביש חוצה את מרר אין אכיפה משטרתית.

זיאד דגש: אני הזמנתי כמה פעמים, אני מתחנן, ואין שם אכיפה משטרתית.

יוסף אבו-מוח: אני רוצה להתייחס לתרבות הנהיגה ולשינוי תרבות הנהיגה - -

גלעד ארדן: יש לי בקשה אליך, אתה הוזמנת לדבר על תחום החינוך, לא על בעיות של אחרים.

גלעד ארדן: מעניין אותי מה מצב החינוך.

גלעד ארדן: נשמח לשמוע על המומחיות שלך.

גלעד ארדן: מה מצב החינוך?

גלעד ארדן: האם החינוך התעבורתי נלמד בכיתות י"א?

גלעד ארדן: האם מגיעים לשיעורים?

גלעד ארדן: מה אתם עושים שם?

גלעד ארדן: זה מה שמעניין אותי, לא מה שהם לא עושים.

יוסף אבו-מוח: במגזר הלא יהודי אנחנו עוסקים בתוכניות לימוד לכיתות א'-ב' כמעט בכל בתי הספר בשעה שבועית לכל כיתה; גם בחינוך התעבורתי כ- 99% מבתי הספר התיכוניים מקבלים שעה שבועית לחינוך תעבורתי בכיתה י"א.

יוסף אבו-מוח: בעבודות מחקר שנעשו ברשות הלאומית לבטיחות בדרכים מצוין ששתי תוכניות שנעשו בגיל הרך – כיתות א' – וי"א ממליץ החוקר על הצלחת התוכניות האלה במגזר הערבי ועל ביקוש של הנושא.

יוסף אבו-מוח: יש לנו בבתי הספר כ- 250 רכזים במגזר הערבי שעוסקים בנושא ומופקדים עליו; בכל בית ספר יש רכז שאחראי על תלב"ס – תוכנית לימודים בית-ספרית – שנתית, ויש לנו אפילו עדות מירכא שהביאו גם רכז בית ספרי וגם מרצה לחינוך תעבורתי בבית ספר תיכון ירכא.

יוסף אבו-מוח: חלק מהתוכניות עדיין בשלב עיבוד להתאמה למגזר הערבי, וחלק כבר נעשה ועובד בשטח.

יוסף אבו-מוח: ישנה תוכנית שנקראת "לקראת נהיגה", שעושות אות חברות חיצוניות, ויש בעיה במימון החברות האלה דרך הרשויות, וזה נתקע.

יוסף אבו-מוח: פעילויות ייחודיות נעשות גם בשיתוף עם משטרת ישראל וגם עם הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים במבצעי הסברה.

יוסף אבו-מוח: למרות זאת נושא ההסברה לא מותאם למגזר הערבי; נכון שהרשות הלאומית עושה הסברה, אבל היא לא מתאימה את זה למגזר, ואני אמרתי לולדימיר שיש צורך להתאים הסברה מתאימה לחברה הערבית.

גלעד ארדן: אתה אומר שב- 99% מבתי הספר התיכוניים מתקיימת תוכנית ההכשרה בנושא הבטיחות.

יוסף אבו-מוח: כן.

יוסף אבו-מוח: בכל בית ספר תיכון שרשום במערכת החינוך עם סמל מוסד, יש מורה שעבר הכשרה לתוכנית י"א וגם קיבל שעות במערכת, וזה פועל כבר 4-5 שנים.

גלעד ארדן: יש לך הצעות לשיפור?

יוסף אבו-מוח: במעט התקציב שיש לנו במערכת באופן כללי – גם למגזר היהודי וגם למגזר הערבי – אנחנו משתדלים כמה שאפשר ללחוץ על המנהלים להקצות שעה שבועית מהתקן שלהם, והיות שנושא בטיחות בדרכים הוא נושא של הפנמת דפוסי התנהגות – הוא לא נושא שנמדד בהישגים או וידרשו בו בגרות ב- 4 יחידות – אלא נוגע לחינוך, לא תמצא מנהלים שייתנו לך שעה במערכת לנושאים אחרים.

יוסף אבו-מוח: לא יקזזו מ- 4 שעות מתמטיקה או 4 שעות עברית וייתנו 4 שעות בטיחות בדרכים.

יוסף אבו-מוח: בזה יש לנו בעיה.

יוסף אבו-מוח: אנחנו משתדלים כמה שאפשר לשכנע אותם במידת חשיבות הנושא להקצות שעה שבועית אחת לפחות לנושא הזה.

גלעד ארדן: אבל אתה אומר שיש.

יוסף אבו-מוח: אני אומר שיש, אבל משתדלים לקחת לטובת נושאים אחרים.

יוסף אבו-מוח: כשילד חוזר הביתה שואלים אותו כמה הוא קיבל בעברית או במתמטיקה, לא שואלים אותו כמה הוא קיבל היום בבטיחות בדרכים.

גלעד ארדן: אני מבין, זה משהו שאנחנו מטפלים בו.

גלעד ארדן: אפילו לא צריך לקבל ציון "עובר" בנושא בטיחות בדרכים כדי לגשת לבחינות הבגרות.

גלעד ארדן: בהתעמלות, לדוגמה, צריך לקבל ציון "עובר", אחרת לא נותנים לגשת לבגרות, ובזה לא.

גלעד ארדן: לכן הרבה תלמידים בורחים לפעמים מהשיעור הזה.

יוסף אבו-מוח: לא.

יוסף אבו-מוח: אתה מדבר על נושא של חינוך תעבורתי.

יוסף אבו-מוח: אני מדבר על הישגים שאתה דורש מהתלמיד.

יוסף אבו-מוח: כהורה אתה שואל כמה הילד קיבל בנושא אחר; המנהל דורש ממנו שיראה תוצאות באחוזים.

יוסף אבו-מוח: לכן המנהלים לא כל-כך נרתמים לעניין.

יוסף אבו-מוח: אנחנו משתדלים להקצות ככל האפשר שעה שבועית בתקן.

גלעד ארדן: אתה חוזר על עצמך.

גלעד ארדן: אתה אומר: "אנחנו משתדלים", כאילו יש בעיה, וכשאני שואל אותך האם זה ניתן בכל בתי הספר, אתה אומר "כן, בכל בתי הספר יש לימודים".

יוסף אבו-מוח: לא בחינוך התעבורתי של י"א, אני מדבר על שכבות גיל א'-ב'-ג'.

גלעד ארדן: ב- י"א אין בעיה.

יוסף אבו-מוח: ב- י"א אין בעיה.

יוסף אבו-מוח: ב- י"א יש אפילו בתי ספר שמציינים את זה בתעודת הסיום של שליש א' ו- ב', ויש אפילו בתי ספר במגזר הערבי ציינו את זה כיחידת בגרות פנימית: יש בית ספר אורתודוכסי בחיפה, בקאבול.

יוסף אבו-מוח: יש כמה בתי ספר שמציינים את זה כיחידת בגרות פנימית, אבל עם היחידה הזאת הוא לא יכול ללכת לאוניברסיטה.

גלעד ארדן: תודה.

גלעד ארדן: דוד סיני, בבקשה.

דוד סיני: אני מברך על הדיון המיוחד הזה, ואני מקווה שיהיה לו המשך.

דוד סיני: אני רוצה לחזק מאוד ואפילו להדגיש את דבריו של מנהל הרשות בעניין מחקר ומידע.

דוד סיני: אפשר להשיג בעוד 4-5 חודשים את כל המידע שצריך.

דוד סיני: אנחנו לא מדברים פה על מחקר רב שנתי.

דוד סיני: אנחנו צריכים לדעת על המגזר הלא יהודי מה שיעור נהגי הרכב הכבד לעומת האוכלוסייה היהודית; מובן שכל נפש חשובה, אבל ההבדל כביכול בין 12 אחוזים לבין 11% הוא לא הבדל גדול, אבל כששומעים את מספר ההרוגים בקרב הגילים 4-5 שציין ולדימיר, מזדעזעים, ולא יכול להיות שהמספר הזה דומה למספר במגזר היהודי.

דוד סיני: אם אנחנו מתמקדים אז יש כמה דברים לעשות: א.

דוד סיני: אפשר לעשות תוך כמה חודשים מחקר – או אפילו סקר, לא ברמה של מחקר מעמיק – על כל הדברים שצריך לדעת כדי להשקיע.

דוד סיני: אם למשל יודעים איזה סוג רכב הורג את הילדים האלה, ואם יודעים שחניון בכניסה לכמה יישובים גדולים יפתור את בעיית המשאיות האלה, ויחסוך הריגה של 10 ילדים בגיל כזה בשנה – אלה דברים לא בשמיים, אלה דברים שלא צריכים לעשות מהם יותר מדי.

דוד סיני: ימנעו ממשאיות להיכנס ליישוב כמו שמונעים מהן להיכנס במגזר היהודי.

גלעד ארדן: איפה מונעים?

דוד סיני: בקריית ים מצאו שיש הרבה נהגי משאיות, ולכן בנו חניון גדול למשאיות, ועשרות משאיות חונות שם כל לילה.

גלעד ארדן: איך אסרו עליהם, בחוק עזר עירוני?

דוד סיני: ככה ילדים קטנים הפסיקו למות בכבישים של קריית ים.

דוד סיני: לגבי רמת הידע, אני מאוד מצטער, אבל צריך לקיים כל שנה מבחן פשוט של ידע לכל הילדים – לא רק למגזר הזה.

דוד סיני: אגב, מחקרים בעולם אומרים שמגיל שנתיים-שלוש קולטים הכי טוב מסרים מהסוג של בטיחות בדרכים.

דוד סיני: לגבי נהגים צעירים, אני לא יודע בדיוק את שיעור המעורבות של נהגים צעירים בני 17-24, נניח במגזר הערבי.

דוד סיני: ברור שהחלק הגדול של הגילים האלה מסתובב על הכביש, ולעומתם נהגים מהמגזר היהודי לא מסתובבים הרבה על הכביש באותן שנים שבהן הם משרתים בצבא, למשל.

דוד סיני: זאת אומרת שצריכים להשקיע יותר בנהג הצעיר מהתחלה כי הוא נוסע יותר על הכבישים.

דוד סיני: אני מצהיר כאן שאנחנו מוכנים לתת לזה יד כדי שייצא מזה משהו.

דוד סיני: בואו עם משרד התחבורה, עם הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, עם משרד החינוך ונחיל על האוכלוסייה הערבית – אפילו כפיילוט בשלב ראשון – את הפרויקט של חוק הליווי שאנחנו נותנים לו גם תכנים, ונעשה ניסוי כזה, נעשה תרגול לערכה הזאת.

דוד סיני: נעבוד דרך משרד החינוך ודרך משרד התחבורה ואתם יחד, ובשותפות זה ייצא גם הרבה יותר יעיל ומהיר.

גלעד ארדן: אתה מדבר על "אור ירוק לחיים"?

דוד סיני: כן.

דוד סיני: נבוא לכל בית שיש בו נהג צעיר - -

גלעד ארדן: מה אתה צריך ממשרד החינוך?

דוד סיני: הכי נכון לטווח הארוך שהממשלה תיקח את זה, אבל פה אנחנו מדברים על אוכלוסייה, אז יש יעד, יש נהגים צעירים; דרך מערכת החינוך שעובדת בשיתוף פעולה יפה מאוד עם הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים מרימים אתגר כזה, ועובדים על פיילוט.

דוד סיני: יש כאן ראשי רשויות מקומיות שעוד לא מכירים אותי, אבל אני יודע עליהן הרבה- -

גלעד ארדן: מה אתה צריך בשביל זה?

דוד סיני: צריך לתרגם את זה.

דוד סיני: צריך יד מקצועית גם ממשרד החינוך וגם ממשרד התחבורה.

דוד סיני: צריך להתאים את זה לאוכלוסייה של המגזר הלא יהודי ולהגיע לאזור פיילוט שבו יש הסיכוי הטוב ביותר, כי ראשי רשויות יכולים לשתף פעולה בזה; להם זה לא יעלה כסף כי מביאים להם את זה הביתה.

גלעד ארדן: מה אני יכול לעשות כדי לקדם את זה?

דוד סיני: אם משרד החינוך ומשרד התחבורה יהיו מוכנים אנחנו נהיה מוכנים לשתף פעולה בזה או להיכנס למגזר הערבי כמה שיותר מהר.

גלעד ארדן: בשביל לחלק ערכות?

דוד סיני: זה לא סתם לחלק ערכות, אלא כדי לתת הסברה לכל בית ספר, לכל שכבה, לכל מועדון נוער.

ולדימיר רובין: אני כבר אומר כאן שאנחנו מסכימים לזה.

דוד סיני: תרוץ על זה, אנחנו אתך בעניין.

דוד סיני: יש כמה יישובים במגזר הלא יהודי שיש בהן כמה יחידות מתנדבים של המשטרה.

דוד סיני: אנחנו יודעים, הרי, שיש רגישות של משטרת ישראל כלפי הרכבים מסוימים באוכלוסייה הלא-יהודית.

דוד סיני: אבל יש קונצנזוס לגבי תנועה: כשמדובר בחיי אדם יש יחידות מתנדבים שמשטרת ישראל הקימה – יש הרבה מאוד בדרום בקרב האוכלוסייה הבדואית, יש בנצרת – וזה ללקק את האצבעות.

דוד סיני: דעו לכם, הם כמעט לא נותנים דוחות בתוך היישוב, אבל הערך שלהם רב מאוד, הכבוד שהם מקבלים הוא רב ביותר.

דוד סיני: אז לא צריך לעשות פה מהפכה גדולה, אם יתחילו את זה בעוד כמה מקומות זה ירוץ.

זיאד דגש: אצלי יש 24 מתנדבים בערך, אבל לצערי מעבירים אותם לטבריה, לכרמיאל.

זיאד דגש: אני מתחנן כל הזמן שיפעילו את המש"ק כמו שצריך, ועדיין זה אותו דבר.

דוד סיני: חבר הכנסת גלעד ארדן כינס אותנו כאן, אנחנו ממילא כבר משתפים פעולה עם כל הגורמים, והיות שהתבקשנו לתת הצעות מעשיות אני מציין את היחידה הזאת שיש בה 24 מתנדבים.

דוד סיני: אתם יודעים מה זה 24 שוטרים מתנדבים במדים בניידת או בקטנוע שמסתובבים בעיר?

דוד סיני: זה לא ייאמן.

יוסף אבו-מוח: אני אתן לך דוגמה על מזרח ירושלים.

יוסף אבו-מוח: במזרח ירושלים התעבורה הייתה הבעיה הגדולה ביותר עם כל ההסעות שעושים, והיום היא לדוגמה מפני שהעירייה לקחה על עצמה פינוי רכבים וגם מינתה שוטרים על חשבונה כדי שיעשו את האכיפה.

גלעד ארדן: מה ההצעה הפרקטית מבחינתך?

דוד סיני: יש 11 אלף מתנדבים, חלקם מהמגזר הלא יהודי, צריך להעמיק את זה, צריך להחליט שבשנת 2005 לדוגמה, פונים לראשי הרשויות המקומיות במגזר הלא יהודי ומציעים להם את זה, והראשונים שירצו להקים אצלם או לחזק אצלם את זה – או יעמידו תנאים שהם יקימו, כי הרי הרשות המקומית עוזרת קצת – תפעילו אותם בתחומי היישוב כי אנחנו רוצים שהם יגנו על התושבים שלנו.

גלעד ארדן: חזי, אני אפנה לשחר בכתב בנושא הזה, ותבדוק האם אפשר לעשות משהו ב- 2005.

דוד סיני: זה יותר בתחום של ראש אגף קהילה ומשטרה.

דוד סיני: אבי גולן, יושב ראש ארגון מורי הנהיגה, בבקשה.

אבי גולן: בדיון שנערך עם חבר הכנסת לשעבר נחום לנגנטל לגבי ילדים בכפרים הערביים שנהרגים על-ידי כלי רכב כבדים, ההמלצה הייתה להקים חניונים מחוץ לכפרים כדי שהרכבים הכבדים לא ייכנסו לתוך הכפרים.

אבי גולן: אני מבין שלא נעשה דבר בעניין.

גלעד ארדן: את מי אתה שואל?

אבי גולן: את חזי.

חזי שוורצמן: זה לא בתחום המשטרה.

אבי גולן: אכיפה היא לא בתחום המשטרה?

חזי שוורצמן: דיברת על מגרשים.

אבי גולן: לא על מגרשים, תעשה תמרור - -

חזי שוורצמן: - - -

גלעד ארדן: אבי, יש אפשרות שהרשות המקומית תחליט שהיא מציבה שם תמרור ותאסור כניסת רכב כבד.

גלעד ארדן: יש גם אפשרות שהכנסת תגיש הצעת חוק שאומרת שביישובים מסדר גודל מסוים או על-פי החלטת שר הפנים או מישהו אחר - -

אבי גולן: אבל הכנסת המליצה.

גלעד ארדן: הכנסת המליצה הרבה דברים, ועכשיו הקימו את ועדת שיינין ליישם את זה, ואני כינסתי את הדיון הזה היום כדי לבדוק מה עשינו ומה לא עשינו.

גלעד ארדן: בנושא מגרשים של כלי רכב כבדים בכניסה לכפרים או ליישובים מסדר גודל מסוים, עדיין לא נעשה מבחינת המדינה.

חנן אהרון: היה דיון כאן לפני 3 שבועות.

גלעד ארדן: מי אתה?

חנן אהרון: סגן מנהל אגף הרישוי.

גלעד ארדן: אתה טועה.

גלעד ארדן: הדיון היה על מגרשי הדרכה.

חנן אהרון: אני מדבר על מגרשי חנייה למשאיות בכניסות לערים.

גלעד ארדן: לא היה דיון כזה.

לאה ורון: היה ניסיון במסגרת התקנות.

חנן אהרון: ניסינו לשנות את התקנה בנושא הזה בדיוק.

לאה ורון: של חומרים מסוכנים.

גלעד ארדן: טוב.

חנן אהרון: וגם בעניין המשאיות.

חנן אהרון: אמרנו שמשאיות למעלה ממשקל מסוים יחנו מחוץ לערים.

לאה ורון: גם הנושא של חניית משאיות של חומרים מסוכנים עדיין לא נפתר; משרד התחבורה הקים ועדה וניסו לפתור את הנושא, ועדיין הנושא לא נפתר במרכז השלטון המקומי.

גלעד ארדן: באשקלון היה המקרה של הבחורה שהתנגשה במשאית שחנתה בצד הכביש, ונהרגו שם שני הילדים התאומים שלה.

גלעד ארדן: אני מניח שבמשטרה יש מסמך עמדה איפה מותרת כניסת כלי רכב כבדים ואיפה לא.

גלעד ארדן: אני מבקש אם אפשר להעביר לי דבר כזה כדי לבחון חקיקה.

אבי גולן: לגבי הכשרות של הנהג המקצועי, כולל נהגי משאיות, אוטובוסים ומוניות אין רענון למגזר הזה, לעומת המגזר היהודי שמקבל רענון – בדרך כלל בצה"ל – על כל נושא בהשתלמויות.

אבי גולן: הם לא מקבלים את ההשתלמויות לנהגים מקצועיים.

יוסף אבו מוח: המכון הארצי.

אבי גולן: המכון הארצי לא עושה השתלמויות מעשיות, והוא לא עושה את ההשתלמויות כמו שצריך לנהגים המקצועיים.

אבי גולן: זאת הסיבה העיקרית, לדעתי, שהתאונות הקטלניות של המגזר הלא יהודי הוא גבוה.

אבי גולן: לזה צריך להזרים להם כסף ולעשות להם השתלמויות; מה שמקבלים אחרים, גם הם צריכים לקבל.

אבי גולן: כל שנתיים יש חידושים במשאיות, מערכות בלמים חדשות, והם לא עושים את ההשתלמויות על זה.

אבי גולן: אף אחד לא מזרים כספים לעניין הזה, ולא נותן על כך את הדעת.

חנן אהרון: אתה מדבר על השתלמות מעשית?

אבי גולן: גם מעשית וגם עיונית.

אבי גולן: שכל נהג מקצועי במגזר, שלא מקבל בצבא, יקבל שם.

יוסף אבו מוח: זה לא משנה אם זה ערבי או יהודי, הוא שייך למשרד והמשרד מחייב ללכת להשתלמות.

אבי גולן: אין חוק כזה היום.

יוסף אבו מוח: יש חוק כזה, תשאל את חזי.

גלעד ארדן: קרן, האם יש לך נתונים על ההשקעה במצב תשתיות הבטיחות בשנים האחרונות?

קרן טרנר: כרגע עומדת על שולחננו בקשה להשקעה בתשתיות כבישים במגזרי מיעוטים.

גלעד ארדן: יש לך פה נתון לגבי השקעה שלכם במגזר הלא יהודי בתשתיות במדינת ישראל לעומת המגזר היהודי ב- 2003?

קרן טרנר: זה יש אולי למשרד התחבורה.

קרן טרנר: אנחנו מעונינים לקבל אומדן כולל של הפרויקטים שרוצים לבצע כי עכשיו יש בלגן בכל פרויקט תשתית הכבישים; הרבה פרויקטים התחילו במקביל, אז קשה לנו לאשר תוספות והרשאות ועוד הרשאות לפרויקטים.

קרן טרנר: אנחנו רוצים לקבל אומדן כולל כדי שנוכל לתקצב באופן כולל פרויקטים כדי שכל התנהלות התוספת התקציבית לתשתיות תתנהל כשורה.

גלעד ארדן: תודה.

גלעד ארדן: משרד התחבורה, האם יש לכם נתון כזה?

גלעד ארדן: האם עשיתם אי פעם סקר כזה?

גלעד ארדן: הרי הפינג-פונג הזה מתנהל כל הזמן.

גלעד ארדן: יש נתון במשרד התחבורה שקובע לכמה כסף זקוקים כדי לטפל בתשתיות בנושא בטיחות בדרכים במגזר הלא יהודי?

אשר נתיב: אני לא מכיר נתון כזה.

אשר נתיב: אני יכול לדבר על נושא התשתיות העירוניות כתשתיות שקשורות לא רק לנושאי בטיחות, אלא היא גם משיקה לנושאים כאלה.

גלעד ארדן: מה התפקיד שלך?

אשר נתיב: אני מרכז פרויקטים במגזרי המיעוטים במנהל היבשה.

גלעד ארדן: כמה שנים?

אשר נתיב: ארבע.

גלעד ארדן: אתה סבור שרמת התשתיות במגזר הלא יהודי היא באותה רמה כמו במגזר היהודי?

אשר נתיב: לדעתי, פחות.

גלעד ארדן: כיוון שתפקידכם לדאוג לכך, למה אף פעם לא נעשתה עבודה שקובעת לכמה כסף זקוקה מדינת ישראל כדי להשוות את מצב התשתיות בנושא בטיחות בדרכים בין המגזר היהודי לבין המגזר הלא יהודי?

גלעד ארדן: אני רוצה לריב עם האוצר, אבל אני לא יודע על מה לריב אתם.

אשר נתיב: לעומת המגזר היהודי, בכל אחד ממגזרי היהודים יש החלטת ממשלה שמתייחסת לסכום המדויק שאנחנו חייבים להשיג כל שנה בתשתיות עירוניות.

גלעד ארדן: יש החלטת ממשלה על כך?

אשר נתיב: יש החלטת ממשלה על המגזר הערבי, יש החלטת ממשלה על המגזר הבדואי בצפון- -

גלעד ארדן: ממתי ההחלטה הזאת?

אהוד ענבר: במסגרת ה- 4 מיליארד, לא?

גלעד ארדן: אתם מדברים על מה שהיה בזמנו של פואד?

גלעד ארדן: התחום שלי הוא בטיחות בדרכים; אני יכול להילחם עם שר האוצר על הנושא הזה, זה חיי אדם, זה בשבילי הדבר הראשון במעלה.

גלעד ארדן: אם תוכל להעביר לי את החלטת הממשלה שמתייחסת לנושא תשתיות בטיחות בדרכים אני מבטיח לטפל.

אשר נתיב: זה תשתיות עירוניות בכלל, לא רק ממשק בנושא בטיחות, אני עוסק בכל התשתיות.

אשר נתיב: כשאני בונה כיכר ביישוב יש לזה גם משמעויות בטיחותיות וגם משמעויות של הסדרי תנועה ושל נגישות, ועוד דברים.

אשר נתיב: הדבר היחיד הרלוונטי לבטיחות פרופר הם אותם התקני בטיחות וסימון כבישים שזה כסף קטן בדרכים שאנחנו משקיעים.

אשר נתיב: אם אני משקיע בשנה 106 מיליון שקל במגזרי המיעוטים לתשתיות, מתוכם מאות אלפים בודדים מופנים לסימון כבישים ולהתקני בטיחות, זה לא הכסף הגדול שאני עובד אתו; הכסף הגדול שאני עובד אתו הוא ביצוע פרויקטים שיש להם גם השלכות בטיחותיות.

אשר נתיב: כשאנחנו בונים סובה לאוטובוס בית-ספר, יש לו השלכות בטיחותיות, אבל זה לא רק זה; אנחנו פותרים בעיות נגישות ואחרות מסוג של איזון וצדק חברתי, הכול נכנס לזה, לא רק בטיחות.

מאלכ בדר: אני רוצה להעיר על הנושא הזה.

מאלכ בדר: מדובר על תוכניות החומש למיניהן, וכל התוכניות שאחרי כל מיני החלטות שבעקבותיהן מקצצים כסף, נשאר מעט מאוד כסף לעומת מה שמתוכנן, וזה מדבר על מגזרים.

מאלכ בדר: לא פעם אנחנו הערנו למנכ"ל משרד התחבורה שחלק גדול מהכספים מופנים לתשתית בין יישובים מסוימים שבכלל לא קשורים למגזר הערבי והועמסו על התקציבים של המגזר הערבי.

אהוד ענבר: אני ממרכז השלטון המקומי ואיגוד מהנדסי ערים.

אהוד ענבר: אני גם מהנדס של מועצה מקומית אבו-גוש, ויש לי ניסיון מהשטח.

אהוד ענבר: דיבר פה נציג המשטרה על האכיפה והתגבור.

אהוד ענבר: אחד הנושאים הבודדים שמשרד התחבורה לא מתקצב לכל מה שקשור לתנועה ולתחבורה זה תגבור.

אהוד ענבר: אבו-גוש הוא יישוב מסודר, יש לי תוכנית אב לתחבורה שתוקצבה ומומנה בעזרת משרד התחבורה, יש לי ועדת תנועה מסודרת וקיבלה אישור מהמפקח על התעבורה, ואני מנסה כבר למעלה מ- 3 שנים להציב תמרור אחד, ואני לא מסוגל להציב ביישוב משום שאין לנו התקציב לנושא התמרורים.

אהוד ענבר: זה הנושא היחידי שמשרד התחבורה לא מוכן לשמוע עליו.

גלעד ארדן: מה העלות של תמרורים?

אהוד ענבר: ליישוב כמו אבו גוש העלות היא כ- 120 אלף שקל.

אהוד ענבר: אם תדבר היום עם הגזבר על 120 אלף שקל הוא יחשוב שנפלת לו מהירח.

אהוד ענבר: למה על סימון כבישים אפשר לתת כסף ולתמרורים אי אפשר לתת כסף?

אהוד ענבר: אי אפשר לבצע שום עקיפה ביישוב; נכנסים רכבים כבדים, עומדים על מעט המדרכות שיש, חוסמים צירי תנועה.

אהוד ענבר: אם אין תמרורים כמו: "אין חנייה", "זכות קדימה", "עצור", "אין כניסה", ברור שמספר התאונות ביישוב יהיה גבוה לעומת מקומות אחרים.

יוסף אבו מוח: שאלת על מה אפשר להמליץ, אבל עדיין לא המציאו נוסחה למניעת תאונות דרכים, אלא להפחית אותן, וטוב שזה בתשתית ובתִמרור, אבל צריך לפעול בהסברה שמתאימה למנטליות של החברה הערבית וגם לחינוך.

יוסף אבו מוח: אם יימצא התקציב המתאים אני חושב שאנחנו נצעד בכיוון הזה.

גלעד ארדן: "אור ירוק" כבר הביעו נכונות כאן.

יוסף אבו מוח: "אור ירוק הביאו ערכה לנהגים חדשים שכולנו מכירים אותה, והם יבורכו.

גלעד ארדן: ולדימיר, אתם עשיתם מסעות הסברה שמותאמים למגזר הלא יהודי ?

ולדימיר רובין: אני לא רוצה לדבר על מה שהיה בעבר, אני יכול לדבר על התקופה שהמשרד- -

גלעד ארדן: אבל אני דווקא כן מעונין לדעת מה היה בעבר.

ולדימיר רובין: לגבי מה שהיה בעבר יש כל מיני דעות.

גלעד ארדן: היה או לא היה?

ולדימיר רובין: היה; כל הזמן יש.

ולדימיר רובין: יש כמה טענות בסיסיות גם בתוך המגזר שההסברה לא מספקת, וזה נכון.

ולדימיר רובין: לנו כרשות יש בעיה כי הייחוד של המגזר מקשה עלינו לעשות הסברה כמו שאנחנו עושים היום במגזר היהודי.

ולדימיר רובין: יש בעיה של תחנות, ויש בעיה של שלטי חוצות, ויש בעיה להגיע לאותו אדם או למשפחה באותו מגזר, וכרגע לאחר שדיברנו עם כל מי שאפשר לכנות "החכמים" בתחום הזה – או לפחות מתיימרים להיות כאלה – אנחנו יודעים שיש בעיה.

ולדימיר רובין: עדיין לא מצאנו את שביל הזהב, אני חייב להגיד את האמת.

ולדימיר רובין: יחד עם זאת אני מזהה שמה שעשינו לא היה תמיד טוב, ובחלק מהמקרים הוא היה אפילו גרוע.

ולדימיר רובין: אנחנו לא בדיוק יודעים לעשות את המתאם בין הצרכים של האוכלוסייה הזאת, והמיקוד של הכבישים והסברה למגזר הזה, לעומת מה שאנחנו עושים במגזר היהודי.

אחמד טיבי: לגבי תִמרור, רציתי לציין שלעיתים מצחיק מאוד עד כמה עילגת השפה הערבית בתמרורים; הרבה פעמים אין קשר בין שם המקום לבין מה שכתוב - -

חזי שוורצמן: גם בעברית זה קורה.

חזי שוורצמן: כותבים rakevet באותיות לועזיות.

חזי שוורצמן: זה לא מצחיק?

אחמד טיבי: רמזורים הוא גם דוגמה טובה להתרשלות שגובה מחיר כבד של הרוגים.

אחמד טיבי: פניתי למספר גורמים בקשר להצבת רמזור בצומת כלשהו, וכל גורם היה מאוד נחמד ומסביר פנים, כולם אמרו שהעניין יסודר, אבל עד היום לא נעשה כלום.

אחמד טיבי: זה מעיד על היחס לחיי אדם.

עבד שפיק: בבתי הספר חסר חינוך להישרדות ולכבוד הדדי.

עבד שפיק: מחולקות חוברות רק בערבית.

עבד שפיק: אין יכולת לחנך דור עתיד.

יוסף אבו מוח: אין תוכניות, אבל יש צוותים שעובדים על תוכניות לימודים.

עבד שפיק: לא מאמצים אותן.

יוסף אבו מוח: יש כמה שכבות שלא סיימו את כתיבת התוכניות.

ולדימיר רובין: חשוב להמשיך את הדיון הזה, ושווה לייחד דיון אחד למחקר.

גלעד ארדן: אני רוצה לסכם.

גלעד ארדן: יש תחושה שהמודעות הציבורית עלתה, אבל אי אפשר להגיד את זה על המודעות של המדינה.

גלעד ארדן: לאור הנתון שהציג ולדימיר רובין רואים שיש בעיה חמורה בהקצאת תקנים לרכזים.

גלעד ארדן: אני מבקש לבדוק עם שאול מרידור האם הוא מוכן להקצות בתקציבו.

גלעד ארדן: לא ברור למה אי אפשר לקבל נתון כזה.

גלעד ארדן: לגבי הדרכה, צריך לממן את חלוקת הערכות לנהגים חדשים במגזר הערבי; אני אפנה לשרת החינוך ולשר התחבורה, ואני אשמח אם ולדימיר ירכז את הפרויקט הזה, כי בסך הכול זה יכול להיות תרומה חשובה מאוד בהסברה.

גלעד ארדן: איסור כניסה לכפרים, לצערי, לא טופל מאז ועדת לנגנטל שביקשה שהכנסת תקדם חקיקה – ובזה, חבר הכנסת אחמד טיבי – אני חושב שאנחנו יכולים לשתף פעולה בנושא הזה ונצליח לבחון הצעת חוק, ואני אשמח לקבל גם את עמדת המשטרה, ואני אפנה בכתב לבקש אותה.

גלעד ארדן: יש הרבה מאוד מקומות, בעיקר במגזר הערבי שאין בהם הבדל בין מדרכה לבין כביש, וכשחונה משאית בתוך היישוב זה מסכן מאוד את חיי התושבים.

גלעד ארדן: לכן היה רעיון להצעת חוק שביישובים מסדר גודל מסוים תיאסר כניסת כלי רכב כבדים ויוקם מגרש חנייה בכניסה לעיר, שבו אפשר יהיה להחנות את הרכב הכבד.

גלעד ארדן: אני מבקש לקבל ממשרד התחבורה נתון מספרי כלשהו על התקציב הנדרש להם במגזר הלא יהודי כדי לטפל בתשתיות הקשורות לבטיחות בדרכים; בלי נתון כזה לא נדע על מה להיאבק בתקציב המדינה.

גלעד ארדן: תודה רבה.