ועדת המדע והטכנולוגיה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 101, 2004-07-28 09:30

מיכאל מלכיאור: שלום, אני פותח את ישיבת הוועדה.

מיכאל מלכיאור: אנו מברכים חברה פעילה מאוד בוועדה שלנו, חה"כ לאה נס, שקיבלה היום תפקיד חשוב, יו"ר ועדת המדע.

מיכאל מלכיאור: אנחנו מאוד מקווים לשיתוף פעולה הדוק.

מיכאל מלכיאור: כדי להדגים את שיתוף הפעולה ההדוק, קבענו מיד עם כניסתה לתפקיד ישיבת מעקב אחרי דיון מעניין בנושא שימוש במחשב לילדים מוגבלים.

מיכאל מלכיאור: בדיון הקודם שמענו איך המחשב יכול להביא את הילדים לתפקוד מלא בחברה.

לאה נס: הבנתי שהיתה גם פנייה לראש הממשלה בנוגע לפרוייקט לאומי בנושא.

מיכאל מלכיאור: אני לא יודע על זה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו לא מקבלים תשובות ממשרד ראש הממשלה.

ענת לוי: הנושא של שימוש במחשבים עלה כנושא מרכזי בוועדת מדע, וממנו נבע אחר כך הנושא של שימוש ילדים במחשב.

מיכאל מלכיאור: אני יודע שדרשנו את זה ממשרד החינוך ובסוף הדיון הגענו להחלטה.

מיכאל מלכיאור: אני מציע שנשמע את נציגי משרד החינוך שיספרו לנו על כך.

רוני דיין: אני מייצג גם את מנהלת האגף לחינוך המיוחד, שפרשה לגמלאות.

רוני דיין: אני רוצה לפתוח ולומר, כי במסגרת משרד ראש הממשלה ומשרד האוצר, הוקמה ועדה לצמצום הפער הדיגיטלי.

רוני דיין: בוועדה הזו ישנם נציגי משרדים שונים שבוחנים את האפשרות לאגם משאבים מכל הגופים שיכולים לגייס תרומות ולהשאיל מחשבים.

רוני דיין: הוועדה הזו צריכה לתת קווים מנחים לדרך בה יאגדו את הכל ביחד לתוכנית כלל ארצית, כדי שלא יוצר מצב בו ביישוב אחד יהיו 3-4 פרוייקטים בעוד שביישוב אחר לא יהיה אף פרוייקט.

רוני דיין: אני מקווה שייצא מזה פרוייקט ארצי שייתן מענה ופתרון לילדים.

רוני דיין: אני רוצה להסביר כי הילדים עליהם אנו מדברים מתחלקים לשתי קבוצות.

רוני דיין: יש קבוצה של ילדים שמרותקים לבתים לפרק זמן מוגבל, ובשלב מסוים חוזרים לבתי ספר.

רוני דיין: עמותת קו אור פועלת בתוך בתי החולים על מנת לעזור לילדים האלה.

רוני דיין: כך גם עמותת תללים.

רוני דיין: התקצוב שלנו להם היה במסגרת העברות, הקצבות ותמיכות.

רוני דיין: אנחנו הוצאנו את התהליך הזה למכרז בצורה מסודרת ותקינה, כדי שאם הילדים האלה יצטרכו סיוע הדרכתי-הוראתי, כולל קישור של הילד עם בית הספר בזמן אמת, הם יוכלו לקבל זאת.

רוני דיין: אנו חושבים שבצורה כזו אנו נותנים מענה קבוע לתהליך שהיה קודם לכן רק באמצעות תמיכות.

רוני דיין: התוכנית הזו כוללת כמה מאות תלמידים בכל שנה.

רוני דיין: אני מאמין שהמכרז הזה ייתן לילדים האלה את הפתרון.

רוני דיין: המשרד היה צריך ליצור קשר גם עם גופים אחרים, ולכן התחברנו למוסד לביטוח הלאומי, משרד הבריאות, משרד הרווחה, הג'וינט באמצעות עמותת תללים ומט"ח.

רוני דיין: כל הפעילות הזו תתועל סביב המתנ"סים ברשויות המקומיות.

רוני דיין: הכוונה היתה למצוא דרך מסודרת לספק לתלמידים מחשבים ואמצעי גישה לאינטרנט.

מיכאל מלכיאור: מתי הקמתם את הוועדה?

רוני דיין: כאשר אתה הצעת את הקמת הוועדה, היו כבר גישושים שלנו עם הקבוצה, והיא כבר נפגשה לא מעט פעמים.

רוני דיין: אני מקווה שעד סוף השנה יהיו קווים מנחים שנוכל להגיש אותם.

רוני דיין: התפקיד שלנו השנה הוא לסיים את הגדרת הקווים המנחים כדי שנוכל לצאת למכרז ולשריין את התקציב לשנה הבאה.

לאה נס: אני מבינה שהוועדה כבר קיימת חצי שנה.

לאה נס: האם יש לכם לוח זמנים מוגדר ליציאה למכרז?

רוני דיין: הקו המנחה שלנו אמר שאנחנו לא נחלק לילדים מחשבים במתנה, כי הסתבר שאספקה של מחשב לילד בעל צרכים מיוחדים בעייתית מאוד אם זה לאורך זמן.

רוני דיין: בגלל הצורך הזמני של הילד בעזר מסוים, הוא משתמש במחשב, ולאחר מכן שהוא צריך משהו אחר בגלל הצורך הרפואי שלו, הוא כבר לא יקבל עזר כי הוא קיבל כבר מערכת ויש אחרים בתור שמחכים.

רוני דיין: לכן, החלטנו להקים בתוך המתנ"סים מרכזי השאלה, ועל פי ההכוונות שנקבל מהמדריכים הטיפוליים, נתאים את המחשב לפרק זמן מסוים שבו הילד יזדקק למחשב ולעזר המסוים שמלווה אליו.

רוני דיין: צריך להבין שהבעיה פה היא לא המחשב אלא העזר.

רוני דיין: לפעמים העזר עצמו עולה פי 3 או פי 4 יותר מהמחשב.

רוני דיין: לדוגמא, המכשיר שעוזר לילדים העיוורים לתרגם לכתב ברייל עולה 80.000 שקל, בזמן שמחשב עולה 3,000-4,000 שקלים.

רוני דיין: לכן, להשאיל למישהו לפרק זמן קבוע מכשיר שללאחר מכן הוא לא יעשה בו שימוש, זה בעייתי.

רוני דיין: לכן, הקווים המנחים בתוך המכרז הם להקים מרכזי השאלה כאלה.

רבקה דנקונה: אני חברה בוועדה שהכותרת שלה היא, "תקשוב כשילוב".

רבקה דנקונה: אני חשבתי שהביטוח הלאומי יזם את הוועדה, אבל עכשיו אני שומעת אחרת.

רבקה דנקונה: זו ועדה משותפת לכמה משרדים, כולל לאשלים ומשרד החינוך.

רבקה דנקונה: בנושא של תקשוב אנחנו בשלבים אחרונים של גיבוש תוכנית, על מנת להקים מרכזי השאלה והדרכה של מחשבים לילדים עם צרכים מיוחדים.

רוני דיין: אמרתי בתחילת דבריי, כי בזמן שחה"כ מלכיאור יזם את הוועדה, כבר היו גישושים ראשונים בין המשרדים השונים.

רבקה דנקונה: הוועדה הזו התחילה לעבוד כבר לפני למעלה משנה.

מיכאל מלכיאור: בישיבה הקודם השתתפו כל הגופים, ודווח לנו כי אין שום תיאום.

מיכאל מלכיאור: זה שהיו גישושים זה דבר אחד, אבל לא היתה שום ועדה שעבדה.

לאה נס: מה שבטוח הוא, שכל המוסיף הוא לא גורע.

מיכאל מלכיאור: אם כל אחד לוקח את הזכות להקמת הוועדה, זה אומר שזה דבר מוצלח.

מיכאל מלכיאור: אנו יכולים רק לברך על זה שזה פועל.

מיכאל מלכיאור: אם יהיו את התקציבים הנחוצים, אז מה טוב.

רבקה דנקונה: אנחנו נתחיל כפיילוט באזור מסוים, כנראה באזור הדרום.

יונית הגואל-קרניאל: אני אחראית על המרכז להשאלת מחשבים מדברים וציוד פלט קולי.

יונית הגואל-קרניאל: אני לא הייתי בפגישה הקודמת, אבל אני יודעת שהוצגה הסטטיסטיקה שלנו פה.

יונית הגואל-קרניאל: אנחנו קיימים מזה 7 שנים, ועד היום אנחנו השאלנו מעל 2,000 פלטים קוליים ומחשבים ניידים מדברים לאוכלוסייה של ילדים ומבוגרים בעלי במגבלות מכל רחבי הארץ.

יונית הגואל-קרניאל: אנחנו נשמח לשתף פעולה עם כל התאגדות כזו שקמה.

מיכאל מלכיאור: האם אתם לא חברים בוועדה שהוקמה?

רבקה דנקונה: אנחנו נוסיף אותם.

מיכאל מלכיאור: זה חשוב שהם יהיו חלק מכם.

מיכאל מלכיאור: יונית, מעכשיו אתם חלק מהוועדה.

מיכאל מלכיאור: יש פה הסכמה מקיר לקיר.

לאה נס: אנו נראה עכשיו את המצגת שהכינה עמותת קו אור.

אתי להב: אני מרכזת של תוכנית קו אור, שעניינה למידה מרחוק של ילדים הנמצאים בבתי חולים.

אתי להב: בפועל, אנחנו ממחשבים את כיתות הלימוד במחלקות ילדים בכל בתי החולים בארץ.

אתי להב: מדובר ב-100 מחלקות ב-27 בתי חולים.

אתי להב: השנה ניכנס גם לבתי החולים הפסיכיאטריים.

אתי להב: יש לנו אתר אינטרנט שמחולק לשני חלקים, אחד מספר לעולם מי אנחנו ואחר הוא אינטרנט רק לילדים בתוך בתי החולים.

אתי להב: באמצעות האתר אנחנו מקיימם את התקשורת בין הילדים בבתי החולים, באמצעות צ'ט, צ'ט ציורי, פורומים לילדים שמאושפזים אשפוז ארוך ולמידה מרחוק.

אתי להב: הלמידה מרחוק מתבצעת כך שמוצב מורה מול תלמיד, כאשר מדובר בתחומי הדעת ומקצועות הלימוד, או מורה מול קבוצת תלמידים, כאשר מדובר בהעשרה, שיעורי אומנות, שיעורים על בעלי חיים, שעת סיפור וכו'.

אתי להב: האתר שלנו משרת את הילדים בעברית ובערבית, כאשר האתר החיצוני מתורגם גם לאנגלית כדי לספר לעולם מי אנחנו.

אתי להב: אנו נציג עכשיו סרטון קצר שיסביר מי אנחנו.

לאה נס: למרות שפה דובר רק על ילדים קטנים וחולים, אי אפשר שלא לדבר על אוכלוסייה של בוגרים והדרך שלהם להשתלבות בחיים, במקומות עבודה, ולהסתדר עם הרשויות שהן ממוחשבות.

רוני דיין: הוועדה שהוזכרה כאן על ידנו, מטפלת בילדים ונוער עד גיל 21.

לאה נס: הילדים עם המוגבלויות הללו, הם כבר בגיל 18 רוצים להשתלב במערך החיים, ולשם כך הם זקוקים לכלים המתאימים.

לאה נס: לפי מה שאתם תיארתם, נראה כי מדובר בכלים המתאימים לתקופות מסוימות.

לאה נס: כפי שאמרת, אתם משאילים להם את הכלים האלה, אבל כל שנה צריך לתת להם את הכלי המשוכלל יותר, כדי להתקדם ולהשתלב בחברה, בעבודה ובכלל.

רוני דיין: אני מקבל את מה שאת אומרת ובתור חבר הוועדה לצמצום הפער הדיגיטלי, אני אציג זאת בפני החברים, כי יש מקום לשלב גם את דברייך בתוך אותה מסגרת.

לאה נס: אם אתה מדבר על ילדים ונוער עד גיל 21, אז מה שאמרתי הוא בהחלט מאוד מתאים.

לאה נס: בוגרים בני 21 מצפים כבר למצוא עבודה, ואפשר לעזור להם בכך.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לברך על הסרטון הקצר שהצגתם.

מיכאל מלכיאור: אתם באמת עושים עבודת קודש.

מיכאל מלכיאור: אנחנו לא רגילים בוועדות שלנו רק לשבח.

מיכאל מלכיאור: זה מראה גם איזה פערים יש בחברה שלעיתים יורדת לתהום התשתיות בטיפול בנזקקים, ופה, מכוח המדע והטכנולוגיה, שמדינת ישראל היא בין המובילות בעולם בתחום הזה, יש אפשרות להיות קו אור לילדים הללו אנו מראים לכל העולם איך אפשר לעשות שילוב של הילדים בעלי המוגבלויות.

מיכאל מלכיאור: בהמשך הדרך, היינו מצפים לראות את תוכניות העבודה שלכם, ולשמוע את ההתקדמות שלכם.

מיכאל מלכיאור: תדעו שיש לכם פה כנסת תומכת, ואם יש מישהו שעושה לכם בעיות תביאו אותם לפה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו רוצים מאוד לראות את התוכניות שלכם לגבי הילדים המוגבלים, הולכות ומתבצעות.

גילה גרטל-חסון: אני באמת נתקלת בכך שעד גיל 21 יש טיפול של המערכת באנשים, ומגיל 21 אנשים יכולים לזכות בציוד עזר או במחשבים, רק אם זה לצורך עבודה או לצורך לימודים.

גילה גרטל-חסון: לטעמי, היום מחשב וחיבור לאינטרנט משול לרכב שנותנים לנכה, מאשר למשהו שמשמש רק לעבודה ולימודים.

גילה גרטל-חסון: המחשב והאינטרנט הוא היום אמצעי תקשורת עם העולם.

גילה גרטל-חסון: הדוגמא שאת נתת היא מצוינת.

גילה גרטל-חסון: הוא מאפשר לאנשים עם מוגבלות, שעד היום לא היתה להם דרך לתקשר עם העולם, לעשות את זה מבלי קשר למוגבלות שלהם.

גילה גרטל-חסון: לכן אני חושבת שוועדת המדע צריכה להתייחס לנושא הזה ולראות איך המדינה תתחיל להתייחס לחיבור לאינטרנט כאל משהו שהוא לא מותרות, אלא הוא לצורך קיום ממש.

לאה נס: כמו שנכים מקבלים הנחה מאוד גדולה בקניית רכב, אתו דבר צריך להיות לגבי רכישת מחשב ואינטרנט, שזה בעצם הרגליים של אותו נכה.

תמרה שכטר-מרגלית: אני נציגת מכוני קרטן, מכונים אשר מתאימים את הנגישות של מבוגרים מעל גיל 21 למחשב.

תמרה שכטר-מרגלית: אני רוצה לחזק את הדברים של גילה ולומר, שרוב האוכלוסייה שמגיעה אלינו, זו אוכלוסייה שמופנית על ידי הביטוח הלאומי מכיוון לשיקום מקצועי בלבד.

תמרה שכטר-מרגלית: המכונים האלה הוקמו דווקא כדי לתת מענה לנכים הקשים מאוד, והם אלה שכמעט ולא מקבלים מענה, כי אין גורמים ממשלתיים שיממנו אותם.

תמרה שכטר-מרגלית: חלק מהאנשים מגיעים אלינו דרך הרווחה, אבל אין שום מימון לכל העזרים הנדרשים.

תמרה שכטר-מרגלית: לעומת זאת, אנשים שמופנים אלינו מהביטוח הלאומי לצורך שיקום מקצועי, יש מימון לעזרים שהם צריכים לרכוש.

תמרה שכטר-מרגלית: לנכים הקשים שמרותקים לביתם, אין מענה.

מיכאל מלכיאור: הוועדה לזכויות הילד תיתן את תמיכתה המלאה גם לנכים מעבר לגיל 21, אף על פי שזה קצת חורג מסמכותנו.

רוני דיין: בסרט שהוקרן קודם ראינו איך הילדה מגלגלת באמצעות השפתיים את העכבר.

רוני דיין: במסגרת למידה למדע וטכנולוגיה, אנחנו מפעילים כל שנה פרוייקט שנקרא "גם אני יכול".

רוני דיין: זו תחרות בין-ארצית לילדים בחטיבות הביניים, דרכה אנו מקרבים את הילדים הרגילים לילדים בעלי הצרכים המיוחדים, כי לפעמים יש נתק גדול ביניהם.

רוני דיין: אחת הדרכים לעשות זאת זה על יד התחרות הזו, שבה הילדים האלה לוקחים לעצמם משימה לבוא לילד מסוים בעל מוגבלות מסוימת, לתחקר אותו ולנסות לתכנן ביחד עזר שיוכל לעזור לו.

רוני דיין: זה יכול להיות עזר בהפעלה טכנולוגית או עזר בהפעלה מחשבית.

רוני דיין: העכבר הוא דוגמא אחת של פעולות כאלה.

מיכאל מלכיאור: האם ילדים פיתחו את העכבר הזה?

רוני דיין: לא את זה, אבל דברים דומים.

רוני דיין: הפעילות הזו מקרב את הילדים אל הילדים בעלי המוגבלויות.

רוני דיין: בזמן העשייה נוצר דו שיח בין הילדים הרגילים לבין הילדים עם המוגבלות, והם מפתחים ביחד איזשהו פתרון לילד בעל המוגבלות.

רוני דיין: זה פרוייקט מאוד יפה, ושווה להראות אותו לחברים באחת ההזדמנויות.

יונית הגואל-קרניאל: אני רוצה לחדד את מה שתמרה וגילה אמרו.

יונית הגואל-קרניאל: ברגע שאנחנו משאילים פלטים ומחשבים מדברים, אנחנו משאילים אותם לך-3 חודשים עד חצי שנה.

יונית הגואל-קרניאל: מכיוון שיש לנו רשימות המתנה ארוכות, אנחנו נאלצים למשוך את הפלטים הקוליים ברגע שאנחנו יודעים שזה הפלט הקולי או המחשב המתאים מבחינת היכולות המוטוריות והקוגניטיביות של אותו משתמש, ואז המשפחה נאלצת לרכוש את הפלטים האלה.

יונית הגואל-קרניאל: כאשר מדובר על מחשב נייד עם כל אמצעי הנגישות הנלווים אליו, אפשר להגיע ל-6,000-7,000 דולר.

יונית הגואל-קרניאל: אנחנו עומדים בפני מחזות קורעי לב, כי אנחנו נאלצים למשוך את הפלטים האלה בגלל רשימת המתנה גדולה, ואז המשפחה צריכה להתחיל לגייס כספים על מנת לרכוש עבור ילדם מכשיר כזה.

לאה נס: כאשר אני מדברת על סל מכשור שיהיה מקביל לסל הבריאות, אני מתייחסת לכל האוכלוסייה.

מיכאל מלכיאור: היא אומרת שהילדים האלה מקבלים את זה רק לתקופה מוגבלת מאוד.

יונית הגואל-קרניאל: אנו נותנים להם את העזרים האלה במידה ואנחנו יודעים שזה מה שמתאים, ואם לא הם יכולים לחזור אלינו ולנסות מארזים אחרים, עד הרגע שבו אנו מוצאים את המארז שיוכל ללוות אותם בהמשך הדרך.

תמרה שכטר-מרגלית: מגיעות אלי פניות מדימונה ומכל מיני מקומות שבהם ילדים נכים משולבים בבתי ספר רגילים, שאין מי שיממן את השלב של הערכה.

תמרה שכטר-מרגלית: חלק כבר לא מקבלים מימון של משרד הרווחה.

תמרה שכטר-מרגלית: אני מדברת על שלב מקדים שבו ישנם ילדים שלא זוכים לקבל הערכה להתאמת נגישות למחשב.

תמרה שכטר-מרגלית: הסעד צריך לכלול את כל השלבים, הערכה, התאמה ורכישת הציוד.

לאה נס: קודם כל שיהיה סל.

לאה נס: אתם מקדימים קצת את המאוחר.

לאה נס: אנחנו נלך על הכיוון של סל צרכים ומכשור.

מיכאל מלכיאור: אני מבין שהיום המוסד לביטוח הלאומי לא עוזר בזה.

רוני דיין: כרגע יושבת הוועדה והיא זו שאמורה להוציא קווים מנחים בנושא.

לאה נס: אם היום מישהו רוצה לקנות מחשב, הוא יכול לפנות למוסד לביטוח הלאומי ולקבל עזרה?

רבקה דנקונה: הקרן שאני מייצגת אותה, קרן פיתוח שירותים לנכים, מסייעת לא ברמה הפרטנית, היא מסייעת למסגרות ופרוייקטים, כמו למכון קרטן ולעמותת עזר מציון, להקים מאגרי השאלה.

רבקה דנקונה: אנחנו מסייעים לגנים טיפוליים ולכיתות חינוך מיוחד, בהשאלת מחשבים לחדרי טיפול.

רבקה דנקונה: עכשיו אנו מתכוונים לכסות את כל אוכלוסיית הילדים העיוורים, שזו אוכלוסייה קטנה של 2,000 ילדים.

רבקה דנקונה: לגבי ילדים אחרים עם צרכים מיוחדים, אנו נפעל להשאלת מחשבים במסגרת הפורום הבין-משרדי.

רבקה דנקונה: אנו צרפנו לצוות הזה גם את אמנון מ"להבה".

רוני דיין: גם במסגרת הזו נעבוד בשלבים, למרות שהפתרון יהיה פתרון לכל האוכלוסייה בעלת הצרכים.

רוני דיין: בשלב הראשון אנחנו נעזור לתלמידים בעלי מוגבלויות פיזיות.

אוסנת ארבל: אני מרפאה בעיסוק בבית חולים "אלין".

אוסנת ארבל: אנחנו עושים הרבה מאוד הערכות לילדים בעלי צרכים מיוחדים בקהילה.

אוסנת ארבל: חשוב לי לומר, שאני מרגישה שהרבה מאוד משאבים מושקעים בעצם ההשאלה של הציוד, וזה מאוד חשוב, אבל כאשר ילד בא למעקב חצי שנה אחרי שהושאל לו הציוד, אנו רואים כי הוא לא תמיד יודע מה לעשות איתו.

אוסנת ארבל: לפעמים אנו שומעים כי האחים של אותו ילד הם אלה שמשחקים במחשב, והוא שלא קיבל את הליווי הנכון, לא יכול להשתמש בו בצורה הנכונה.

אוסנת ארבל: אני חושבת שלכל תוכנית עבודה חייבים להכניס בצורה מרכזית את הליווי וההדרכה לילד.

מיכאל מלכיאור: בישיבה הקודמת דיברו על כך שזה חלק אינטגרלי מההשאלה.

אוסנת ארבל: אני מדברת על הדרכה שהיא הרבה יותר ממשהו חד פעמי.

רוני דיין: לנו יש סל של שעות של מדריך שמגיע לבית הילד.

רוני דיין: יותר מזה, יש לנו אפשרות לעקוב אחרי הסוגים של ההפעלות והפעילויות שהילד עושה בתוך המחשב.

רוני דיין: אנחנו יכולים לזהות מיד אם אלה פעילויות חינוכיות המכוונות לילד, או שמדובר בפעילויות של האחים בבית.

רוני דיין: ייתכן מצב בו אחרי תקופה של 3 חודשים יוצר איזשהו נתק, אבל אז על המוסד החינוכי שהילד קשור אליו ליצור איתו את הקשר.

רוני דיין: אנחנו נותנים את הליווי בשלב שאנו מכניסים את המחשב לבית הילד, פרק זמן של חודשיים-שלושה.

מיכאל מלכיאור: בכל זאת, זו הערה מאוד חשוב.

מיכאל מלכיאור: חבל על הזמן, הכסף והמאמצים אם אין את העזרה הדרושה מצד ההורים, האחים או מישהו אחר.

אוסנת ארבל: לפעמים זה מאוד רצוי שיהיו אלה האחים.

אוסנת ארבל: זה עושה המון דברים טובים בתוך המשפחה.

נעמה מזור: רציתי להזכיר שיש ילדים שעדיין לא נמצאים במערכת החינוך וכן זקוקים לעזרה הזו.

נעמה מזור: יש למעלה מ-30 מכונים להתפתחות הילד ברחבי הארץ, שעוסקים בעיקר בילדים עם בעיות התפתחויות.

נעמה מזור: יש יחידות טיפולים במספר כפול ממספר המכונים ויש למעלה מ-40 מעונות יום שיקומיים, ובכולם מטפלים בילדים עם בעיות התפתחותיות, גם עם מחשבים.

נעמה מזור: אנחנו לא מדברים על התערבות של איש מקצוע אחת בבית, אלא על צוות רב מקצועי, כולל רופא, שילווה את הילד לאורך זמן.

נעמה מזור: היום סל הבריאות הוא לגילאי 1-3, ומתחת לזה מגיע 27 טיפולים בשנה, כך שהילד יכול להיות מלווה.

נעמה מזור: אנחנו מאוד רוצים שגם לכל מטפל יהיה מחשב, כדי לתעד את התקדמות הילד בטיפול.

נעמה מזור: אני חושבת שזה לא פחות חשוב מזה שלילד עצמו יהיה מחשב.

נעמה מזור: היום כל התיעוד מתבצע ביד, ולכן אנו רואים רק שהילד התקדם יפה, אבל אין לנו דרך למדוד את ההתקדמות.

נעמה מזור: הרבה פעמים ילד נכנס למערכת החינוך אחרי שהוא סיים עם מערכת הבריאות, כטבולה רזה.

מיכאל מלכיאור: אני מניח שלחלק גדול מהמטפלים יש נגישות למחשבים.

נעמה מזור: לא.

נעמה מזור: במכונים להתפתחות הילד אתה לא מוצא מחשב.

נעמה מזור: רק ההנהלה ממוחשבת.

נעמה מזור: אם ילד לא מגיע לטיפול, אז זה מהבהב.

מיכאל מלכיאור: אבל המחשב ישנו.

נעמה מזור: קיים מחשב בהנהלה, אבל למטפלים עצמם אין נגישות למחשבים.

נעמה מזור: מי שעשה עבודה מאוד יפה בנושא הזה, זו קופת חולים "מכבי", שהריצה את הנושא הזה קדימה באמצעות המשאבים הפרטיים שלה.

מיכאל מלכיאור: בסדר.

מיכאל מלכיאור: זו עוד נקודה לתשומת לב הוועדה שהוקמה.

רוני דיין: אני רשמתי זאת.

נעמה מזור: רציתי לציין לגבי מעונות יום שיקומיים, שזה באמת פרוייקט ייחודי, כי אנחנו מדברים על ילדים בני שנה עד שלוש שנים, שגם שם מחשב מאוד חשוב.

נעמה מזור: מדובר בדרך כלל בילדים עם פיגור, ילדים שאין להם מוטיבציה לשחק, והמחשב הרבה פעמים הוא מכשיר שיכול לעזור.

מיכאל מלכיאור: האם יש מחשבים במעונות היום?

נעמה מזור: יש מחשב בכל מעון יום שיקומי.

נעמה מזור: זה חלק מהציוד, וזה משום שמדובר בפרוייקט חדש.

נעמה מזור: הפרוייקט של מעונות יום שיקומיים קיים בסך הכל שנה.

רוני דיין: לא תמיד צריך לדרוש מחשב.

רוני דיין: לפעמים פן יכול לעזו יותר למטפל.

רוני דיין: אנחנו סיפקנו פנים לבוחנים בבחינות הבגרות, והם עושים את כל התיעוד והניקוד על פן.

נעמה מזור: אני מדברת על מחשוב ולא על החומרה.

נעמה מזור: ברוב מעונות היום השיקומיים יש מחשב עם מסך מגע, ויש לפחות איש מקצוע אחד שהשתלם בתחום הזה.

אורית אלמוג: אנחנו גם כן חלק מהוועדה שהוקמה.

אורית אלמוג: בנוסף, יש לנו הרבה מאוד פרוייקטים חברתיים, כמו חונכות וירטואלית, לילדים עם צרכים מיוחדים.

אורית אלמוג: אנחנו מפתיחים תוכנות וכלים לילדים עם צרכים מיוחדים, שמפותחים במיוחד עבור ילדים עם בעיות מורכבות.

מיכאל מלכיאור: במיוחד בהתחשב בזה שההורים הוציאו סכומים גדולים עבור הציוד המיוחד.

מיכאל מלכיאור: אני יודעת שבהנהלה, לדוגמא, יש מחשבים חזקים, אבל בבתי הספר עצמם יש מחשבים חלשים.

רוני דיין: אנחנו לא יכולים להיות שוטרים.

מיכאל מלכיאור: היא אומרת שהרבה פעמים הציוד הופך להיות מיושן מאוד מהר, ולכן צריך לא רק לדאוג לשלבים הראשונים, אלא גם לשדרוג המחשב.

רוני דיין: בקרב הציבור יש תפיסה מוטעית בנוגע למחשבים בגלל העבר.

רוני דיין: בעבר פיתחו פעילויות לימודיות שהיו מותאמות למערכת ההפעלה הספציפית של המחשב.

רוני דיין: עקב התיישנות מערכות ההפעלה גם התוכנה שפותחה התיישנה.

רוני דיין: בשנתיים האחרונות עברנו לתוכנית שמעבירה את כל הפעילויות לעבודה ברשת, ואז לא חשוב איזו מערכת הפעלה תהיה.

רוני דיין: זה מותאם למערכת ההפעלה הכי בסיסית שקיימת, למעט דברים מיוחדים שהם עתירי מולטימדיה, כמו סרט, שיכולות לעשות בעיות במערכות הפעלה מסוימות.

מיכאל מלכיאור: מאחר ואני לא מבין בזה, אני משאיר את הצדדים האלה לוועדת המדע והטכנולוגיה.

חני לוי: אני מפורום הורים לילדים עם נכויות רב תחומיות.

חני לוי: אני רוצה לומר יש ילדים עם נכויות מורכבות ועם פיגור, והם צריכים את המחשב לצורכי לימוד, אבל לאו דווקא לצורך של קריאה וכתיבה, כי הם לא מגיעים בכלל לרמה הזו.

חני לוי: אני חושבת שצריך לתת על זה את הדעת בוועדה, ולחשוב איך גם ילדים כאלה יכולים ליהנות ולהתקדם באמצעות המחשב, שהוא כאילו לצורכי משחק בשעות הפנאי, אך הוא יכול להעשיר אותם ולקדם אותם.

חני לוי: לי, לדוגמא, קשה מאוד להשתמש במחשב וקשה לי יותר להשתמש בזה עם ילדי, ואני אמא לשתי ילדות עם צרכים מאוד מורכבים, שהמחשב יכול מאוד לעזור להם.

חני לוי: ההורים מגיעים לזה אחרי שהם נותנים המון טיפולים לילדים, וזה עולה המון כסף, ולכן הם רוצים למצות את מה שהם קיבלו.

נעמה מזור: אני מאוד מבינה ומקבלת את מה שאת אומרת, אבל מחשב הוא כלי טיפולי.

נעמה מזור: זה לא טיפול בפני עצמו.

נעמה מזור: טיפול בתקשורת על ידי קלינאי תקשורת יכול להיעשות בעזרת מחשב.

נעמה מזור: זה לא צריך להיעשות במקום.

נעמה מזור: זה כמו שרכיבה על סוסים יכולה להיעשות במקביל לפיזותרפיה.

נעמה מזור: זה נכון לגבי כל ציוד אחר, כמו כדור.

נעמה מזור: אין להורים יכולת לרכוש כלים טיפוליים כדי להמשיך את הטיפול בילדים בשעות אחר הצוהריים.

מיכאל מלכיאור: בוודאי שהדור החדש של מרפאות בעיסוק יצטרכו להיות גם בעלות ידע במחשב.

מיכאל מלכיאור: כל אחד לומד בהתאם לרמתו.

מיכאל מלכיאור: גם מה שאת אומרת, זהו למידה של מיצוי הפוטנציאל.

חני לוי: זה נכון כאשר אנחנו יושבים פה ומדברים על זה, אבל כאשר זה מגיע לקופות החולים ולמי שצריך לחתום על זה, הוא לא חותם ומאשר את זה, כיוון שזה לצורך לימודי, ולימודים זה באחריות משרד החינוך.

חני לוי: קופות החולים מסרבות לממן זאת.

נעמה מזור: אני מציעה לך לכתוב מכתב ולהפנות אותו למחלקה.

נעמה מזור: אנחנו לא מקבלים מספיק תלונות מהורים.

חני לוי: זה נושא שנדון רבות.

מיכאל מלכיאור: הסיבה שאתם לא מקבלים מספיק מכתבים, היא כיוון שההורים מהדור שלי לא יודעים מה אשר לעשות עם הטכנולוגיה החדשה.

מיכאל מלכיאור: אל תחכו למכתבי התלונה.

מיכאל מלכיאור: אני מודה לכולכם.

מיכאל מלכיאור: אנחנו נמשיך לעקוב אחרי הנושא.

מיכאל מלכיאור: תודה רבה, הישיבה נעולה.