ועדת המשנה לספורט, כנסת 16, פרוטוקול מספר 6, 2003-11-04 10:00

גלעד ארדן: (הנוכחים מציגים את עצמם) בוקר טוב, הדיון הזה מתקיים בעקבות פנייה של חברת הכנסת ענבל גבריאלי אלי, בעקבות הפרסומים שהיו בשבוע שעבר או כבר לפני שבועיים על האירועים שפקדו את נבחרת הכדורסל נשים של ישראל.

גלעד ארדן: אני ביקשתי לקיים את הדיון הזה בשני היבטים.

גלעד ארדן: הנושא הראשון קצת פחות קשור ישירות לנושא הספורט הישראלי אבל מכיוון שמדובר בסופו של דבר בנבחרת ישראל החלטנו שהמקום שלו הוא כן בוועדת הספורט, וזה הנושא של היחס כלפי ספורטאיות שמייצגות את מדינת ישראל.

גלעד ארדן: שמחתי שהיוזמה באה דווקא מצד חברת הכנסת גבריאלי מכיוון שכל הנושא של אפליה בין גברים לבין נשים והיחס המפלה כלפי האישה זה משהו שנתפס בעיני יותר כמשהו מההיסטוריה האפלה והרחוקה.

גלעד ארדן: אני רואה את הדור הצעיר ואותנו, גם חברי הכנסת הצעירים וגם הספורטאים שבדרך כלל הם צעירים, כמי שאמורים לייצג את הקידמה בנושא השוויון בין המינים.

גלעד ארדן: לכן חשבתי שדווקא פה המקום לדון בתופעה שהיתה או לא היתה באותו ערב הווי של נבחרת הכדורסל נשים ולבדוק מה הממדים שלה.

גלעד ארדן: הנושא השני שאני מעוניין לדון בו יחד אתכם – ואני לא קובע פה עדיין עמדה כי אני לא בטוח בעובדות – זה המעורבות או אי-המעורבות של אדם שהורשע בעבר בפגיעה בביטחון ישראל, אפילו הנוכחות שלו שלגביה אני חושב שאין מחלוקת בערב של נבחרת ישראל, הנבחרת הלאומית של מדינת ישראל, ומה זה אומר לגבי ההתנהגות או התפקוד, אם זה אומר משהו, של האנשים שמובילים את אותה נבחרת.

גלעד ארדן: אני רוצה בתחילה לאפשר את רשות הדיבור לחברת הכנסת גבריאלי.

גלעד ארדן: אחר-כך אני אתן את רשות הדיבור למוזמנים ואני מבקש שמי שרוצה להירשם ירים את ידו כדי שהדיון יהיה מסודר.

גלעד ארדן: אני מבקש שגם אם מישהו אומר משהו שלא מוצא חן בעיני מי מהנוכחים, תשתדלו לחכות עד שהוא יסיים.

גלעד ארדן: אני אתן לכל אחד לבטא את עמדתו, אני מבטיח, אז בואו נשמור פה על אווירה ראויה.

גלעד ארדן: בבקשה.

ענבל גבריאלי: בוקר טוב לכולם, אדוני היושב-ראש, מכובדי, קודם כול אני באמת רוצה להודות ליושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת גלעד ארדן, על ההיענות המהירה ועל הנכונות הרבה שהוא הביע לפנייתי לקיים את הדיון הזה.

ענבל גבריאלי: אנחנו מדברים על מקרה שאירע לפני כחודשיים בעת שבנות נבחרת ישראל בכדורסל שהו בטורניר הכנה ברוסיה לקראת אליפות אירופה.

ענבל גבריאלי: אני חושבת שהפן הזה של הזמן, מתי זה היה, מתי זה התפרסם, הוא שולי כי אנחנו דנים כאן בעניין מאוד-מאוד מהותי.

ענבל גבריאלי: לגבי מהות הדיון ולמה ביקשתי לקיים את הדיון הזה, לפי ראות עיני בית המחוקקים הישראלי ובית מחוקקים בכלל אמור לשמש בין היתר כלי לקביעת אותם ערכים שאנחנו רוצים שישתרשו בחברה הישראלית, מחד, ואותם ערכים שהיינו רוצים לשרש מהחברה הישראלית, מאידך.

ענבל גבריאלי: מבחינתי הדיון הזה הוא בראש ובראשונה בבחינת אקט חינוכי ממדרגה ראשונה, פשוט כך, אקט חינוכי.

ענבל גבריאלי: עם זאת, חשוב לי לציין לפני שאני יורדת לעומקם של דברים, לא הולך להתנהל כאן, לפחות לא מבחינתי, ולמיטב ידיעתי גם לא מבחינתו של יושב-ראש הוועדה, לא הולך להתנהל כאן איזה משפט שדה כנגד המאמן מר משה ויינקרנץ.

ענבל גבריאלי: אין כאן שום עניין אישי, לא לקדם אדם מסוים ולא לפגוע אישית או לתקוף באופן אישי אדם אחר.

ענבל גבריאלי: אני יודעת בדיוק למה אני אומרת את הדברים האלה, קיבלתי כל מיני הקדמות לפני הדיון הזה.

ענבל גבריאלי: לגופו של עניין, הייתי רוצה לצטט את דבריו של מזכ"ל איגוד הכדורסל, מר יהודה שקמה, לגבי הפרשייה הזאת כפי שהם נכתבו בעיתון "מעריב".

ענבל גבריאלי: נכתב בעיתון שהוא אמר: "זה סיפור קטן שמישהו מנסה לעשות ממנו סיפור גדול".

ענבל גבריאלי: הזמנה לביצוע אקט מיני מלווה בתנועה מגונה, כינוי של בנות נבחרת ישראל בכדורסל "זונות שהובאו מהבית", חגיגה כזאת ברוסיה של שלושה ימי הוללות במין אווירה כזאת שיוצרת מחויבות כלפי אותו גורם שהוא יותר משנוי במחלוקת, כפי שצוין כאן, מר שבתאי קלמנוביץ' – רבותי, זה לא סיפור קטן, זה אפילו לא סיפור גדול.

ענבל גבריאלי: זה סיפור ענק, זה סיפור חמור ביותר.

ענבל גבריאלי: מעבר לכך שבהתנהגות הזאת יש העלבה ופגיעה אישית בכל אחת מהשחקניות, ומעבר לכך שזאת התנהגות אסורה והפרה בוטה של החוק למניעת הטרדה מינית, איך שאני רואה את הדברים, יש כאן פגיעה בנשים באופן כללי, יש כאן פגיעה בי כאישה, בכל אחת מן הנשים, ובוודאי ובוודאי בכל הנושא של הספורט התחרותי הנשי.

ענבל גבריאלי: אני אוהבת מאוד ספורט, ענפי ספורט שונים, ובמיוחד כדורסל, ובפרט כדורסל נשים.

ענבל גבריאלי: חלק מהנוכחים כאן יודעים את זה כי נפגשו במגרשים.

ענבל גבריאלי: יחד עם ההתעניינות רבת השנים שלי בספורט אני חייבת לומר לכם שרק בשנה האחרונה בתוקף תפקידי נחשפתי למצב המאוד-מאוד עגום של ספורט הנשים בישראל.

ענבל גבריאלי: אם זה מבחינת תקצוב, אם זה מבחינת כיסוי תקשורתי, ולצערי הרב מאוד אם זה מבחינת היחס הכללי שספורט הנשים זוכה לו מכלל החברה.

ענבל גבריאלי: דברים כמו אלה שאירעו ברוסיה מהווים נדבך נוסף ומחזירים אותנו לא צעד אחד ולא עשרה צעדים אחורה אלא הרבה יותר מכך במאבק הבלתי פוסק שלנו כנשים וכספורטאיות לזכות במעט כבוד, חצי ממה שמגיע.

ענבל גבריאלי: זה דבר שבטח לא תורם ומהווה פגיעה קשה מאוד במאבק הזה.

ענבל גבריאלי: אני גם יכולה לומר לכם שההתבטאויות האלה מהוות מבחינתי סטירת לחי אישית.

ענבל גבריאלי: יודעת גברת אורנה אוסטפלד את המאבקים שאני מנהלת בשבועות האחרונים לגבי שידור המשחקים של ה"יורו קאפ".

ענבל גבריאלי: מזה כמה חודשים אני מנהלת מאבקים בלתי פוסקים עם כל הגורמים הרלוונטיים לגבי ליגת הנשים בכדורגל.

ענבל גבריאלי: וכאן אני רוצה לשתף אתכם באווירה הכללית של התשובות הבלתי רשמיות שקיבלתי.

ענבל גבריאלי: נכון שבסופו של דבר אחרי מאבקים קשים ואחרי פניות הוחלט להעביר סכומי "עתק" של 90,000 שקל לכל קבוצת כדורגל בליגת הנשים, וזה בסדר ואני מרוצה, זאת התחלה.

ענבל גבריאלי: אבל מה שיותר חרה לי במהלך השבועות האחרונים במאבק לשידור משחקי הכדורסל זה כל אותן תשובות שקיבלתי ש"הן לא לציטוט", כמו שאומרים, התשובות שמלמדות על היחס של הגורמים האחראים לדברים האלה, של גורמים מתוך ענפי הספורט השונים, במיוחד היכן שמשחקות נשים.

ענבל גבריאלי: כל ההתבטאויות האלה על חוסר יכולתן של נשים להיות ספורטאיות תחרותיות, הישגיות, איכותיות.

ענבל גבריאלי: זה היחס ובשום פנים ואופן אני לא מוכנה לתת לדברים כאלה לעבור בשתיקה או להמשיך בסדר היום, ובטח ובטח לא לתת להם לקרות בשנית.

ענבל גבריאלי: כאשר קיבלתי את התשובות האלה היתה לי מעין סוג של נחמה בכך ואמרתי: בסדר, יכול להיות שחלק מהגורמים לא מבינים, לא יודעים, התנחמתי.

ענבל גבריאלי: אבל מי שמכיר את הספורטאיות – אני מכירה אותן מהמגרשים, אני מכירה את חלקן באופן אישי – מי שמבין בספורט, מי שיודע את הרמה, מי שיודע את האיכות של ליגת הנשים בכדורסל בישראל, מי שמאמן אותן שיתבטא בצורה כזאת?

ענבל גבריאלי: פשוט אין לי מילים לתאר את האומללוּת של המצב הזה.

ענבל גבריאלי: נכון, ניתן לטעון שאלה היו אמירות שנאמרו על דרך ההלצה, שנאמרו בהווי מסוים, באווירה חברתית.

ענבל גבריאלי: אני יכולה לומר לכם שאני דוחה את הטענות האלה.

ענבל גבריאלי: לאמירות כאלה אין מקום בשום סיטואציה, בשום פורום ואסור להן לצאת מפיו של אף אדם.

ענבל גבריאלי: אמנם מבין השחקניות נמצאת כאן רק גברת תמר מעוז, ואני מקווה ששחקניות נוספות תגענה מייד.

ענבל גבריאלי: אני יודעת, תמר, שהדברים שאני אומר עכשיו לא מכוונים אליך באופן אישי כי את דווקא שייכת לצד האחר, אבל בכל מיני ידיעות דווח על שחקניות שלא משתפות פעולה ושלא מדברות בטיעון ש"את הכביסה המלוכלכת מכבסים בבית".

ענבל גבריאלי: אני רוצה לומר לשחקניות הללו – אני כרגע אומרת את זה לפרוטוקול כי הן טרם הגיעו – שהכביסה המלוכלכת הזאת לא שייכת רק לכן, היא לא שלכן בלבד.

ענבל גבריאלי: היא של כולנו, היא שלי כאישה, היא של כל אישה אחרת.

ענבל גבריאלי: השחקניות צריכות להבין, אתן מודל לחיקוי, אתן מודל להערצה בקרב רבים, ובעיקר בקרב רבות.

ענבל גבריאלי: לא יתכן שאתן תעבירו מסר שאתן מוחלות על כבודכן ומוותרות על זכויותיכן.

ענבל גבריאלי: אין לאף אחת מהשחקניות זכות לעשות דבר כזה.

ענבל גבריאלי: הגיעו עכשיו שתי שחקניות נוספות אז אני אחזור בקצרה על הנקודה האחרונה שאמרתי.

ענבל גבריאלי: פניתי אל כל אותן שחקניות שלא שיתפו פעולה או שלא סיפרו מה שראוי היה שיסופר בנסיעה הזאת.

ענבל גבריאלי: אמרתי שלא ניתן לקבל את הגישה של "כביסה מלוכלכת מכבסים בבית" מכיוון שהכביסה הזאת לא שייכת רק לכן ולא יתכן שאתן, כמי שמשמשות מודל לחיקוי ומודל להערצה, תעבירו מסר שאתן מוחלות על כבודכן ומוותרות על זכויותיכן כנשים.

ענבל גבריאלי: אני סבורה שלכן כדמויות ציבוריות, כשחקניות בנבחרת ישראל אין זכות לעשות דבר כזה.

ענבל גבריאלי: נקודה נוספת, שאני מניחה שהיושב-ראש ירחיב עליה בהמשך את הדיבור, נוגעת למעורבותו של מר שבתאי קלמנוביץ' בנסיעה הזאת.

ענבל גבריאלי: ידוע לי שוועדת הנשים באיגוד הכדורסל קיימה בירור בעניין ונגעה בשתי השאלות.

ענבל גבריאלי: משום מה בידיעה שאני מחזיקה בידי נכתב שהשחקניות לא נשאלו על קלמנוביץ'.

ענבל גבריאלי: הועברו מסמכים ויושב-ראש הוועדה, מר ישראל שריד, מצוטט כאן כמי שאומר ש"לאחר שהועברה כל הניירת הקשורה בנושא קלמנוביץ' לא ראינו מקום להתייחס לכך".

ענבל גבריאלי: אנחנו דווקא כן רואים מקום, ומקום גדול להתייחס לנושא הזה.

ענבל גבריאלי: ידוע לי שהיו טענות על כך שמר קלמנוביץ' מימן את הנסיעה.

ענבל גבריאלי: ידוע לי גם שבירור שנעשה במסגרת ועדה אחרת הגיע למסקנות שהוא אכן לא מימן את כרטיסי הנסיעה אבל הוא מימן את האירוח הכולל.

ענבל גבריאלי: ידוע לכולנו שמדובר בנבחרת רשמית של מדינת ישראל.

ענבל גבריאלי: עובדה נוספת שידועה לכולנו היא שמר קלמנוביץ' הוא אדם שהורשע בריגול.

ענבל גבריאלי: אני תוהה איך בכלל שלוש העובדות האלה יכולות לדור בכפיפה אחת.

ענבל גבריאלי: אני תוהה כיצד יתכן שגורם פרטי, וגורם פרטי כזה, מממן את שהות הנבחרת כגוף רשמי של המדינה.

ענבל גבריאלי: אני תוהה האם יתכן שבשל העובדה שהוא מימן – אם אכן הטענות נכונות – ניתנה לו הלגיטימציה להתבטא כפי שהתבטא.

ענבל גבריאלי: ובכלל השתלשלות העניינים, שהמאמן לא רק שלא יצא להגנתן אלא גם שיתף פעולה, זה נקודה נוספת לתהייה.

ענבל גבריאלי: אני תוהה איך מדינת ישראל, איך איגוד הכדורסל איפשר לשחקניות להיות מלוות על-ידי קלמנוביץ' ולהתארח על חשבונו.

ענבל גבריאלי: אני תוהה אם אין גבול לאמירה ש"לכסף אין ריח".

ענבל גבריאלי: אני תוהה והייתי שמחה מאוד לקבל כאן תשובות לכל השאלות האלה.

ענבל גבריאלי: לסיום אני רוצה לומר לכולכם, ברמה העקרונית שלנו כנשים, הדיון הזה סובב סביב שאלת האחריות של איגוד הכדורסל למעשים בזויים כאלה, להתבטאויות אומללות כאלה.

ענבל גבריאלי: וכמובן שאלת השאלות: לאן פנינו מכאן.

ענבל גבריאלי: אני לא רוצה לומר שאני יוצאת בקריאה נרגשת, כי אין לי כוונה לסיים את הדברים האלה בקריאה בלבד.

ענבל גבריאלי: אני אעקוב אחר השתלשלות העניינים כדי לוודא שהם קורים.

ענבל גבריאלי: מי שאחראי למעשים האלה, מי שאחראי להתבטאויות האלה, לקשר של קלמנוביץ', ביניהם אדון ויינקרנץ המאמן, בבקשה לתת את הדעת ולתת את הדין על התנהגות אומללה ובזויה כזאת כלפי השחקניות, כלפינו הנשים.

ענבל גבריאלי: תודה.

יהודה שקמה: מאחר ושמי הוזכר אני מבקש כבר בתחילת הדיון להבהיר את הנקודה הזאת.

גלעד ארדן: שמך הוזכר ואתה תוכל לדבר אפילו בלי מגבלת זמן אם תמתין עוד 10 דקות.

גלעד ארדן: אני מבקש מהשחקניות, אם הן רוצות להתבטא כמובן, לומר איך הן ראו את האירוע, את העובדות.

גלעד ארדן: אנחנו ניזונים פה מאלף ואחד כיוונים, חלקם אינטרסנטים וחלקם לא אינטרסנטים.

גלעד ארדן: חשוב לי לשמוע איך אתם, מי שנכח באירוע הזה, ראיתם אותו.

גלעד ארדן: אני מבקש גם מגברת אורנה אוסטפלד, כמי שיש לה עמדה בנושא, לומר את דבריה.

גלעד ארדן: אמרתי מראש שכולם כאן יקבלו את זכות הדיבור.

גלעד ארדן: תנו לנו לנהל את הדיון ואני מבטיח לכם שאף אחד לא יופלה לרעה.

לירון כהן: כל הנסיעה הזאת, אין לי מילה נכונה יותר לתאר אותה מאשר שהיא היתה הומוריסטית.

לירון כהן: בילינו יחד תקופה ארוכה בנבחרת.

לירון כהן: אחרי שסיימנו טורניר קשה הלכנו לאכול ארוחת ערב בצורה חברית, בערב שלא היו בו הבדלי מעמדות בין שחקנים למאמן.

גלעד ארדן: ארוחת הערב היתה במלון שלכן?

תמר מעוז: לא אכלנו בכלל במלון.

תמר מעוז: את כל הארוחות אכלנו במסעדות.

גלעד ארדן: איפה התקיימה ארוחת הערב המדוברת?

תמר מעוז: באחת המסעדות.

גלעד ארדן: לא נאמר לכם לאן לוקחים אתכם או מי המארח שלכם?

גלעד ארדן: אמרו לכם אצל מי אתם הולכים להתארח?

לירון כהן: לא שזכור לי.

לירון כהן: לקחו אותנו לארוחת ערב, כמו שלקחו אותנו מדי ערב.

גלעד ארדן: הגעתם למסעדה וחיכה לכם מר קלמנוביץ'.

גלעד ארדן: איך הוא הוגדר בפניכם?

גלעד ארדן: זאת היתה מסעדה רגילה?

לירון כהן: זאת היתה מסעדה רגילה.

לירון כהן: השיחה התחילה להתנהל בצורה הומוריסטית, כמו שאמרתי, כולם ישבו שם וצחקו וסיפרו בדיחות.

לירון כהן: כולן השתתפו בשיחה, בין אם צחקו מהבדיחות ובין אם סיפרו את הבדיחות.

לירון כהן: באותו ערב, באותה סיטואציה לא הורגש שמישהי נעלבה כי אף אחת לא קמה ודיברה.

לירון כהן: הדברים שנאמרו לא כוונו לפגוע באף אחת מהבנות.

לירון כהן: כולן יודעות שמר משה ויינקרנץ מכבד כל אחת ואחת מאתנו.

לירון כהן: אני בטוחה שאם כל אחת בתוך תוכה תחזור לאותו ערב, היא תדע בתוך עצמה שכל הערב היה בצורה של הומור, כל הערב היה בצחוק.

לירון כהן: שום הערה לא כוונה לפגוע באף אחת.

לירון כהן: כל העניין, עצם זה שאנחנו יושבים כאן עכשיו, זה נראה לי מצחיק, זה נראה לי אבסורד.

לירון כהן: זה פשוט לעשות מזבוב פיל, זה להוציא דברים מפרופורציות.

לירון כהן: אני עכשיו לא מתעסקת בקלמנוביץ' כי באמת אותי הוא לא מעניין.

לירון כהן: אני באתי לכאן בגלל שאני חושבת שמעמידים כאן אדם למשפט פומבי שלא בצדק על דברים שהם לא נכונים, שהוצאו מהקשרם.

לירון כהן: גם אני ישבתי וסיפרתי שם בדיחות וגם אני דיברתי בגסות וגם אני דיברתי ברמה נמוכה וגם אני נקטתי בהומור שחור וסיפרתי בדיחות גסות.

גלעד ארדן: את בעצם מאשימה חלק מחברותיך לנבחרת, את אומרת שזה הכול צחוק.

גלעד ארדן: את מרגישה שהעובדה שאנחנו נמצאים פה גם היא צחוק.

גלעד ארדן: הרי הדיון הזה הגיע לכלי התקשורת בגלל שכנראה חלק אחר, שלא הבין את אותו ערב כפי שאת כנראה הבנת, הלך לכלי התקשורת.

לירון כהן: בסדר, אבל באותו רגע אף אחד לא קם ודיבר.

ענבל גבריאלי: זאת הבעיה שלנו, אנחנו אף פעם לא מדברות.

לירון כהן: אל תפילו את זה על מעמד האישה.

לירון כהן: אני גם אישה ולא נפגעתי משום דבר שהיה באותו ערב.

גלעד ארדן: מה לדעתך גרם לחלק מהבנות כן לפנות לכלי התקשורת בשלב מסוים?

תמר מעוז: אני רוצה לתקן אותך, אני חושבת שלא השחקניות פנו לכלי התקשורת, לפחות לפי מה שאני יודעת.

תמר מעוז: התקשרה אלי גברת מורן ברק שפרסמה את הסיפור בערוץ 10 ביום חמישי בערב, לפני שבוע וחצי.

תמר מעוז: היא התקשרה אלי בשעה 5, בדיוק לפני שעליתי לשחק, וביקשה לאמת אתי את הסיפור.

גלעד ארדן: מה זה אומר?

תמר מעוז: שהיא לא שמעה את הסיפור מהשחקניות.

תמר מעוז: גם שאלתי אותה על כך.

תמר מעוז: לא מהשחקניות זה הגיע אליה.

תמר מעוז: אחר-כך היא התקשרה ואימתה את הסיפור עם השחקניות, והיו יותר משחקנית אחת שחשו נפגעות.

גלעד ארדן: אם לא מהשחקניות אז ממי?

גלעד ארדן: זה או השחקניות או הנהלת האיגוד או המלצרים במסעדה או מר שבתאי קלמנוביץ.

לירון כהן: זה יכול להיות אנשים שהיו מקורבים לשחקניות.

לירון כהן: זה כנראה עבר מפה לאוזן ומישהו הוציא את זה מפרופורציה.

ענבל גבריאלי: זה בכלל לא רלוונטי ולא משנה אם זה הודלף או לא.

גלעד ארדן: זה משנה.

גלעד ארדן: אני רוצה להמחיש לגברת לירון כהן שזה שהיא רואה את הדברים בצורה אחת לא מחייב שבאמת זה היה כך.

גלעד ארדן: יש שחקניות אחרות שמבינות את זה אחרת.

לירון כהן: בגלל זה אני קמתי ואמרתי את דעתי כי לא יתכן שכללו את כולן באותה דיעה, כאילו כולן נפגעו.

לירון כהן: אני לא נפגעתי.

לירון כהן: אז הנה אני פה ואומרת את זה.

תמר מעוז: ולמה אחרי חודש וחצי?

גלעד ארדן: חס וחלילה אני לא רוצה לעשות השוואה אבל לפעמים מישהי שהוטרדה מינית מתלוננת אחרי 15 שנה כשהיא כבר לא בכפיפות לאותו אדם.

גלעד ארדן: משך הזמן שלוקח להתלונן על סוג כזה של התבטאויות לא מלמד שום דבר.

גלעד ארדן: זה לא טיעון, תסלחי לי.

לירון כהן: זה לא טיעון אבל קצת מצחיק אותי העניין הזה, שאתה הולך לכיוון שזה הטרדה מינית.

גלעד ארדן: אמרתי, באלף אלפי הבדלות.

ענבל גבריאלי: לירון, תקראי את החוק לאיסור הטרדה מינית ותראי שההתנהגות הזאת היא התנהגות פסולה על-פי החוק.

ענבל גבריאלי: אני אחזור על מה שכבר אמרתי, כשחקניות נבחרת ישראל, כדמויות ציבורית אין לכן זכות להעביר מסרים כאלה.

ענבל גבריאלי: אני לא יודעת מה אתך אבל אליי אף אחד לא יכול לדבר כך, גם לא בצחוק.

לירון כהן: אז בואי תשפטי את כולנו.

לירון כהן: למה לשפוט בן אדם אחד?

ענבל גבריאלי: אני לא שופטת כאן אף אחד, גם לא את מר ויינקרנץ.

לירון כהן: אז למה אנחנו יושבים כאן היום?

ענבל גבריאלי: אנחנו יושבים כאן כי יש ערכים שהם מקובלים בחברה ויש ערכים שהם בלתי מקובלים.

ענבל גבריאלי: אנחנו ככנסת ואתן כדמויות ציבוריות, אנחנו מחנכים לערכים האלה.

ענבל גבריאלי: לא יתכן שאתן או מר ויינקרנץ או אני או מי מהמעורבים נחנך לערכים פסולים.

לירון כהן: השורה התחתונה היא שמי שייתן את הדין על זה בסופו של דבר הוא מר משה ויינקרנץ ולא אף אחד אחר.

ענבל גבריאלי: כל האחראים.

לירון כהן: כל האחראים זה כולל גם את השחקניות?

לירון כהן: כי אנחנו נשים ואנחנו נפגענו?

ענבל גבריאלי: לא כי אתן נשים אלא כי אתן השחקניות והוא המאמן ומר קלמנוביץ' היה המארח והאיגוד שלח אתכם לשם.

לירון כהן: אנחנו גם גררנו ונגררנו, זה מה שהיה.

שלמה סביה: חברת הכנסת גבריאלי, אל תאמרי דברים שאת לא יודעת.

שלמה סביה: את אומרת דברים חמורים ולא נכונים.

ענבל גבריאלי: אני אומרת דברים על-פי המידע שנמצא בידי.

גלעד ארדן: אנחנו נברר את העובדות.

גלעד ארדן: אנחנו הזמנו את כל השחקניות.

גלעד ארדן: העובדה שלא כולן הגיעו אני חושב שזה גם איזשהו נו"ן לרעתכם.

גלעד ארדן: אני חושב שאם הנהלת האיגוד כל-כך בטוחה שהכול בסדר, הייתם צריכים כממונים עליהן להביא אותן לפה היום, שכל אחת תספר פה את גרסתה, איך היא ראתה את הדברים.

לאה מלמד: אם רציתם שזה יהיה דיון ענייני לא הייתם צריכים להביא את כל התקשורת.

לאה מלמד: אם רציתם שזה לא יהיה סתם שואו אלא דיון.

לאה מלמד: אז מה אתה מצפה, שזה יהיה באמת אמיתי ורציני פה?

גלעד ארדן: הדיון יכול להיות ענייני גם כשנוכחים כלי התקשורת, ואת תראי את זה.

איתן כבל: כל העניין הגיע לכאן בגלל התקשורת.

איתן כבל: כשזה טוב אז רצים לתקשורת, וכשזה רע דוחים אותה?

איתן כבל: נו, באמת.

איתן כבל: זה לא עובד כך.

איתן כבל: התקשורת היא לא כלי-שרת של מישהו.

תמר מעוז: אני שחקנית נבחרת ישראל כבר 10 שנים.

תמר מעוז: אני חושבת שעל העובדות אין ויכוח, לא אני מתווכחת על העובדות ולא לירון כהן.

תמר מעוז: אני חושבת שאין בכלל משמעות אם שתי שחקניות לא נעלבו ועשר כן נעלבו או ששתי שחקניות כן נעלבו וכל השאר לא נעלבו, זה בכלל לא חשוב.

תמר מעוז: השאלה אם במסגרת רשמית של נבחרת ישראל, או בכלל של קבוצה, או בכלל במקום עבודה, אם יש מקום לאווירה כזאת.

תמר מעוז: בניגוד ללירון כהן ולשחקניות אחרות שאני חושבת שמחזיקות בדיעה דומה לשלה – קודם כול, אני יודעת שיש עוד שחקניות שמחזיקות בדיעה יותר דומה לשלי, אבל שוב, אני חושבת שזה לא העניין – אני חושבת שיש הבדל גדול, ואני חושבת שמי שלא יסכים איתי לא מבין את העניין, בין לשבת ולספר בדיחה גסה, אפילו יש הבדל בין מצב ששבתאי קלמנוביץ' מספר בדיחה על מציצות, זה יכול להיות מצחיק ומשעשע, לבין מצב שהוא עושה תנועה של פתיחת חגורת מכנסיים לשחקנית.

תמר מעוז: יש הבדל.

תמר מעוז: יש הבדל בין לספר בדיחה שעוסקת בזונות לבין להגיד משהו שמכוון אישית כלפי שחקנית כזאת או אחרת או בכלל כלפי כל הנבחרת.

תמר מעוז: אני מודה, גם אני סיפרתי שם בדיחות שאני לא אספר אותן בטלוויזיה אבל שוב, זה היה ערב הווי וערב ההווי הזה הידרדר.

תמר מעוז: אני חושבת שברגע שהערב הזה הפך מערב הווי לערב של השתוללות – והאמינו לי, בנבחרת שלנו כמעט כל ערב הוא ערב הווי ויש צחוקים ויש אווירה מצוינת והכול טוב ויפה – יש הבדל.

תמר מעוז: יומיים לפני הארוחה הזאת הועבר דגל בין הבנות באחת מארוחות הצהרים.

תמר מעוז: פעמים רבות מועבר דגל כזה של איגוד הכדורסל שאנחנו חותמות עליו לכל מיני אנשים: למאבטחים ולנהגי האוטובוס שמלווים אותנו.

תמר מעוז: היה כתוב על הדגל "לשבתאי קלמנוביץ' בהוקרה מנבחרת ישראל" וכל הבנות חתמו עליו.

תמר מעוז: אחרי שחתמתי לי זה קצת צרם.

תמר מעוז: השם הזה היה מוכר לי ומהר מאוד נזכרתי מי האיש.

תמר מעוז: כששאלתי מה הקשר שלו לנסיעה הזאת אמרו לי: לא הצליחו לסדר לנו משחקי אימון והוא עשה לנו טובה.

תמר מעוז: אני לא רוצה להיכנס לשאלה האם הוא מימן או לא מימן.

תמר מעוז: אני לא ראיתי אותו משלם על בית המלון ולא ראיתי אותו משלם על האוטובוס.

תמר מעוז: כן ראיתי אותו משלם על אותה ארוחה ספציפית שבה ישבנו.

תמר מעוז: זה לא נראה לי ראוי אבל שוב, זה עניין של איגוד הכדורסל ואיך הוא חושב שהדברים האלה צריכים להיראות.

תמר מעוז: העניין המשמעותי הוא לא אם שחקנית אחת נפגעה ושחקנית אחרת לא אלא אם אמות המידה האלה מקובלות במסגרת כזאת של נבחרת ישראל.

תמר מעוז: כאשר אני נוסעת על חשבון זמני הפרטי והפנוי לייצג את מדינת ישראל ולובשת את המדים בגאווה, אני חושבת שלא מגיע לי יחס כזה, לא מגיע לי שערב הווי כזה יהפוך מהר מאוד לכזה דבר.

תמר מעוז: אין לי שום דבר אישי נגד מר משה ויינקרנץ.

תמר מעוז: כל מי שנמצא בנבחרת, כולל מר משה ויינקרנץ, יודע שמיום שהוא הגיע לנבחרת מעמדי רק עלה.

תמר מעוז: אני שחקנית חמישייה מאז שהוא בנבחרת.

תמר מעוז: אין לי שום דבר אישי נגדו, להיפך.

תמר מעוז: אני חושבת שלא רק מר משה ויינקרנץ צריך לתת את הדעת על כל האירוע הזה.

תמר מעוז: היה שם ראש משלחת, היתה מנהלת נבחרת, היו אנשי הצוות המקצועי והם היו צריכים לעצור את זה.

תמר מעוז: נחמד שיש בדיחות, נחמד גם לפעמים שיש בדיחות גסות, זה נורא מצחיק.

תמר מעוז: אבל שוב, יש הבדל בין לספר בדיחה גסה לבין להגיד את מה שנאמר שם.

תמר מעוז: חשוב לי להבהיר, באותו ערב ישבתי שם והשתתפתי, כמו כולן, באווירה.

תמר מעוז: כולנו סיפרנו בדיחות.

תמר מעוז: כאשר אדון שבתאי קלמנו

תמר מעוז: ביץ' עשה את התנועה המגונה אל עבר לימור מזרחי שבאה לתת לו תשורה מהשחקניות, אני זוכרת שהסתכלתי על השחקנית שישבה על-ידי ואמרנו: מה זה צריך להיות?

תמר מעוז: בואו נקום ונעשה משהו, בואו נקום ונעמוד על שלנו, אבל אני מודה שקפאנו.

תמר מעוז: במסגרת של נבחרת ישראל, כשנותנים כבוד לבן אדם שעשה לנו טובה – זאת היתה התחושה, שהבן אדם סידר לנו משחקי אימון לפני האליפות הכי חשובה שלנו – היה קשה מאוד לקום וקפאנו ולא עשינו כלום.

תמר מעוז: אני יודעת שיש עוד שחקניות שמרגישות כמוני, שחקניות שהיה להן קשה להביע את עמדתן.

תמר מעוז: אני יודעת שגם לי היה קשה מאוד וכאשר שאלו אותי לראשונה בתקשורת התגובה שלי היתה "אין תגובה".

תמר מעוז: רק אחרי ששמעתי שחקניות אחרות שהתבטאו בתקשורת החלטתי שחשוב שאני כן אביע את עמדתי ודעתי.

תמר מעוז: היום אני יכולה להגיד שאני מצטערת מאוד שבאותו רגע, או אפילו חצי שעה אחרי זה, לא קמתי ואמרתי להם: זה לא היה במקום, זה לא התנהגות נאותה או מתאימה.

תמר מעוז: אם ברגע שמר שבתאי קלמנוביץ' עשה את התנועה המגונה אל עבר לימור מזרחי הייתי קמה ואומרת לו משהו בסגנון הדברים שהוא אמר, ברמה הנמוכה שבה הוא התבטא, הרי כולם היו מתנפלים עלי ואומרים לי: איך את מתבטאת כלפי האדם הזה?

תמר מעוז: ויכול להיות שהיו נוזפים בי בצורה קשה.

תמר מעוז: אני לא חושבת שיש מקום לדברים האלה.

תמר מעוז: אני מקווה שאיגוד הכדורסל יטפל בזה כך שאנשים בעתיד יידעו שאין מקום לדברים האלה, שזה לא מתאים.

תמר מעוז: שוב, יש הבדל בין לספר בדיחות לבין לעשות תנועות מגונות.

תמר מעוז: תודה.

לירון כהן: אתם אומרים שבאותו ערב חצו את הגבול.

לירון כהן: איפה הגבול?

לירון כהן: מי מגדיר את הגבול הזה?

ענבל גבריאלי: השכל הישר.

לירון כהן: אבל עובדה שזה לא קרה, זה כל העניין.

ענבל גבריאלי: עובדה שאנחנו פה.

תמר מעוז: אני לא סיפרתי בדיחה על מאפיונר רוסי, לא סיפרתי בדיחה על גודל איבר המין שלו.

לירון כהן: אז סיפרת על משהו אחר.

תמר מעוז: נכון, אבל אני לא פגעתי אישית במי שישב אתי בשולחן, במי שאירח אותי, ותאמיני לי שיש לי מספיק בדיחות כאלה.

גלעד ארדן: הגבול אמור להיות מוגדר, לפחות מבחינת מדינת ישראל, על-ידי מי שהמדינה הפקידה את הניהול של הנבחרת בידיו.

גלעד ארדן: בשביל זה הוא שם, כדי לקבוע את הגבולות.

גלעד ארדן: נכון שזה גם עניין שלכן כנשים, עניין של הכבוד שלכן, עניין של הזכויות שלכן, אבל מעבר לזה יש גם את העניין של האינטרס הלאומי ואנחנו מנסים לדון פה בשני הנושאים הללו.

אורנה אוסטפלד: קודם כול, אני רוצה להגיד שלא הייתי בנבחרת הזאת.

אורנה אוסטפלד: המעורבות שלי קשורה לנושא של קידום ספורט נשים בישראל ולמעמד האישה.

אורנה אוסטפלד: כבר שלושים שנים אני נאבקת למען העניין הזה, ובעשר השנים האחרונות אף ביתר שאת.

אורנה אוסטפלד: אני יכולה רק לחדד את הדברים שאמרה חברת הכנסת גבריאלי, שזה לא עניין פרטי, לא של לירון כהן ולא של נילי נאתכו ולא של תמר מעוז.

אורנה אוסטפלד: אנחנו עובדות קשה מאוד כדי להגדיל את תשתית כדורסל הילדות, הנערות והנשים במדינת ישראל.

אורנה אוסטפלד: אתה יכול לזלזל, מר ויינקרנץ.

משה ויינקרנץ: אני לא מזלזל.

משה ויינקרנץ: מה זה רגשי הנחיתות האלה?

משה ויינקרנץ: אני לא יודע מה את רואה.

משה ויינקרנץ: אני לא הגבתי, לא הערתי לך, לא צייצתי.

משה ויינקרנץ: אני נותן לך את הכבוד לדבר אז אל תעבירי עלי ביקורת, ובטח לא חינוך.

אורנה אוסטפלד: אני מתנצלת.

אורנה אוסטפלד: אני רוצה לחדד את הדברים שאמרה גברת תמר מעוז לגבי התופעה הזאת שקרתה בנבחרת.

אורנה אוסטפלד: אני כן חושבת שבדיחות הן צעד ראשון למעשים מגונים או לתנועות מגונות.

אורנה אוסטפלד: אני בטוחה שכולנו מודעים לכך שאם נבקר באיזה מקום בעולם ואנשים יתחילו לספר בדיחות אנטישמיות אנחנו לא נשב ונצחק, וכך גם אם באיזה אירוע אחר יגיד מאמן אחר שיש הבדל בין שחורים, חומים ומוקה.

אורנה אוסטפלד: זה היה נורא מצחיק והאנשים צחקו במשך שנה ואחר-כך הבינו שבעצם האמירות האלה והבדיחות האלה פוגעות בשחורים ופוגעות ביהודים ופוגעות בנשים.

אורנה אוסטפלד: רק שהבעיה עם נשים, כמו שאני רואה את זה, שאצל נשים זה מותר.

אורנה אוסטפלד: העובדה שכל-כך הרבה אנשים מתגייסים לכל העניין הזה ותומכים בזה ואומרים שזה ערב הווי וערב צחוק ושזה יצא מהקשרו – נראה לי שזה כל-כך חמור, לירון.

אורנה אוסטפלד: אין לי דברים אישיים נגד מר משה ויינקרנץ.

אורנה אוסטפלד: אני אפילו בין אלה שתמכו במינוי שלו.

אורנה אוסטפלד: אני חושבת שכל האווירה בנבחרת, שנתנה תחושה שצריך לתת כבוד לאדם שמארח – ואני לא מתייחסת אליו כמרגל או לא מרגל – כאילו כל האנשים מסביב, גם השחקניות וגם הצוות, צריכים לתת לו כבוד ולהיות נחמדים אליו, ובגלל שהוא נתן את הכסף אז צריך להשתתף אתו באיזה חגיגה, ובעצם מי שבסופו של דבר נפגעות זה הנשים, והאירוע הזה הופך לבדיחות של מועדון לילה – אין לזה מקום, לא בנבחרת ישראל ולא בשום מקום אחר.

אורנה אוסטפלד: אני רוצה לחדד עניין שחשוב לי מאוד.

אורנה אוסטפלד: זה קצה קצהו של נושא כאוב מאוד שקשור להטרדות מיניות בכדורסל נשים.

אורנה אוסטפלד: אני לא מדברת רק על נבחרות, אני מדברת על קבוצות.

אורנה אוסטפלד: הגיעו אלי כמה תלונות שהופנו כלפי אנשים שהיו בכל מיני צוותים של מאמנים, של אנשי הנהלה וניהול שפגעו בנערות ובילדות.

אורנה אוסטפלד: לילדות ולנערות האלה אין לאן לפנות.

אורנה אוסטפלד: באיגוד הכדורסל אין שום גוף שהילדות או הנערות והנשים יכולות לפנות אליו ולהגיד: היה כך וכך.

אורנה אוסטפלד: אין להן בפני מי להתלונן.

אורנה אוסטפלד: האנשים שעשו את הדברים האלה הפעילו בעצם את הסמכות שלהם ונשים, כמו שאנחנו יודעים, לא מתלוננות, לא על הטרדות מיניות בעבודה ולא על הטרדות מיניות בכל מקום אחר.

אורנה אוסטפלד: אני חושבת שכאן זה הגבול וכאן אנחנו צריכים לשים לב, אנחנו צריכים לשים סוף לעניין הזה.

אורנה אוסטפלד: כל החצים מופנים כלפי מר משה ויינקרנץ, כי האמירות שלו היו קשות, אבל מי ששיתף פעולה בעניין הזה זה כל אנשי הצוות שישבו שם, כאלה שלא שמעו ולא ראו לא ידעו, והאווירה הידרדרה עד מצב כזה.

אורנה אוסטפלד: אני חושבת שלמחרת מר ויינקרנץ היה צריך להתנצל.

נילי נאתכו: הוא התנצל.

אורנה אוסטפלד: אם אנחנו נותנים לאווירה הזאת לגיטימציה, אם כולנו אומרים עכשיו שזה לא נורא, אז מה הגבול, לירון?

לירון כהן: זה יצא מפרופורציה.

לירון כהן: אף אחד לא יכול לשפוט מה היה באותו ערב כי אף אחד מהנוכחים בחדר הזה, למעט האנשים שיושבים בצד הזה של השולחן, לא היה שם.

לירון כהן: בגלל זה אף אחד לא יכול להגיד אם זה הטרדה או לא.

אורנה אוסטפלד: זה לא הטרדה.

אורנה אוסטפלד: זה היה ערב הווי, ואני מסכימה אתך, זה היה ערב של צחוקים ובידור.

אורנה אוסטפלד: אבל לא מתבדחים על נשים שהן זונות, לא מתבדחים על שחורים שהם חומים, לא מתבדחים על יהודים בסגנון אנטישמי.

אורנה אוסטפלד: את מבינה את זה?

אורנה אוסטפלד: מבחינתי שאף אחת מכן לא תיעלב בכלל, שזה יצחיק אתכן.

אורנה אוסטפלד: זה שאתן יכולות לספר בדיחות גסות זה לא אומר שההנהלה והצוות יכולים לתת לזה לגיטימציה.

אורנה אוסטפלד: בגלל הבדיחות הגסות האלה הערב הידרדר.

אורנה אוסטפלד: אם אני הייתי מנהלת המשלחת ואת היית מתחילה לספר בדיחות גסות שפוגעות בנשים, לא עלייך שיגידו עלייך שאת זונה, לספר בדיחות שמשפילות ומבזות נשים, אני הייתי אומרת: עד כאן, מהרגע נגמר הסיפור הזה, בואו נשיר שירה בציבור.

אורנה אוסטפלד: ברגע שמתחילים עם הבדיחות אז מה הגבול?

אורנה אוסטפלד: אפשר לפתוח את המכנסיים ואפשר לעשות תנועות מגונות.

אורנה אוסטפלד: ואחר-כך מי יסמן את הגבול?

אורנה אוסטפלד: ואחר-כך אפשר לגעת וללטף שחקניות ואפשר לעשות הרבה דברים.

אורנה אוסטפלד: העובדה היא שנשים לא פונות ולא מודעות אפילו לכך שהן מוטרדות, הן לא מודעות לכבוד שלהן.

אורנה אוסטפלד: ובטח ספורטאיות שמייצגות את נבחרת ישראל, אתן כזה מודל לחיקוי.

אורנה אוסטפלד: אם אתן מוותרות על מעט מהכבוד שלכן אז אולי באמת כדאי שנעשה קבוצה להעלאת מודעות.

אורנה אוסטפלד: הבדיחות האלה כולן מופנות כלפי נשים ומבזות נשים ומעמידות אותן כאובייקט מיני ואין להן מקום, וחבל שאתן משתפות פעולה.

אורנה אוסטפלד: אני לא כועסת.

אורנה אוסטפלד: אני יכולה אולי להבין, זה עניין של גיל, זה עניין של חוסר מודעות, זה עניין שאת לא מבינה שזה משפיע על אוכלוסיה שלמה, על נשים במדינת ישראל, על שחקניות, על ילדות, על אימהות שיחשבו: זה ערב של בידור?

אורנה אוסטפלד: זה ערב של בידור והווי, גם אם לא הייתי שם.

אורנה אוסטפלד: ברגע שזה נאמר, ראש המשלחת – שלא טרח אפילו לבוא לכנסת – היה צריך להפיק את זה.

לירון כהן: לא הזמינו אותו.

ענבל גבריאלי: כל הגורמים הרלוונטיים הוזמנו.

ענבל גבריאלי: אני חייבת לומר לך משהו, לירון.

ענבל גבריאלי: מרגע שניתנה לך זכות הדיבור את נטפלת לשוליים.

ענבל גבריאלי: זה דיון עקרוני.

ענבל גבריאלי: בפתח דבריי אמרתי שזה לא משפט שדה למר ויינקרנץ, הוא לא היחיד שאחראי, יש עוד גורמים רלוונטיים.

ענבל גבריאלי: הדיון הזה הוא דיון עקרוני, האם דברים כאלה צריכים לקרות, האם אתן כנשים שמייצגות את מדינת ישראל, ובפרט אותי כאישה, האם יש לכן זכות לעשות את הדברים האלה, לשתף עם זה פעולה.

ענבל גבריאלי: לא יתכן שאת תיטפלי לשוליים ותשמטי את הקרקע מתחת לדיון הזה.

משה ויינקרנץ: ברשות

משה ויינקרנץ: כם לפני שאתייחס לדברים שנאמרו פה אתן רקע קצר.

משה ויינקרנץ: אני משמש כמאמן באיגוד הכדורסל קרוב ל-25 שנים.

משה ויינקרנץ: עברתי את כל הנבחרות של הגברים: נבחרות קדטים, נבחרות נוער, נבחרות עתודה, נבחרות אוניברסיאדה ונבחרת הבוגרים של ישראל, ובשנתיים האחרונות אני בנבחרת הנשים.

משה ויינקרנץ: אני חושב שאין אחד שיכול להטיל איזה דופי על הדרך, על צורת ההתנהגות ועל הכבוד שרחשתי לשחקנים ולשחקניות.

משה ויינקרנץ: בשנתיים האחרונות כל כולי לטובת כדורסל הנשים, כולל כל המאבקים שחברת הכנסת הזכירה.

משה ויינקרנץ: אני חלק מהעניין, אני שותף לעניין, הן באיגוד הכדורסל והן מחוץ לאיגוד הכדורסל.

משה ויינקרנץ: הייתי שותף לשמחתי גם לאחד ההישגים הגדולים של נבחרת כדורסל הנשים, עלייה לגמר אליפות אירופה.

משה ויינקרנץ: בפעם הקודמת זה נעשה לפני 13 שנים.

משה ויינקרנץ: אני רואה את עצמי כחלק בלתי נפרד מהסיפור הזה.

משה ויינקרנץ: בנושא החינוך והכבוד: בתוקף תפקידי כאחראי על שאר הנבחרות, מעבר לנבחרת הבוגרת, גם על הנבחרות הצעירות, אני שותף בכל הזדמנות הן לחינוך, הן להקניית הדרך, הן לביקור באימונים ולהכנת השחקניות.

משה ויינקרנץ: כך שכך הנושא קרוב ללבי ואני חי איתו 24 שעות ביממה.

משה ויינקרנץ: אני יכול לומר יותר מזה, הן מיוזמתי והן על-פי בקשות אני גם עברתי בכל מחנות האימונים וברוב הקייטנות בכדי לקדם את הילדות הצעירות למען ולטובת כדורסל נשים.

משה ויינקרנץ: אני מגיע לסיפור שעוסקים בו כעת, הנסיעה של הנבחרת לטורניר ברוסיה.

משה ויינקרנץ: אני אומר בהערת אגב, היו לנו בעיות של אי-הזמנה על-ידי איגודים אחרים ממדינות אחרות ואז הגיעה הזמנה מהאיגוד הרוסי לקראת אותה מטרה שהזכרתי קודם, גמר אליפות אירופה.

משה ויינקרנץ: ההתנהלות נעשתה מול איגוד הכדורסל הרוסי, ההזמנה התנהלה מול איגוד הכדורסל הרוסי והשם קלמנוביץ' לא עלה, לא נדון ולא הוזכר ולו בשמץ.

משה ויינקרנץ: הגענו לטורניר הזה והיו לנו שלושה ימי משחקים קשים מאוד בגלל המהלך הטכני של כמעט שעתיים וחצי נסיעה לכל כיוון.

משה ויינקרנץ: קודם נשאלנו איפה אכלנו.

משה ויינקרנץ: המארחים כל פעם הפנו אותנו למקום אחר.

משה ויינקרנץ: ביום השלישי, לאחר שסיימנו את המשחק השלישי, המארחים לקחו אותנו באוטובוס למסעדה במרחק של 5-10 דקות מהאולם.

משה ויינקרנץ: כל המשלחת הלכה לאכול ארוחת ערב, היינו כ-20-22 אנשים.

משה ויינקרנץ: עם תום הארוחה הצטרף אלינו אדון קלמנוביץ' עם בת זוגו.

משה ויינקרנץ: עד אז לא ראינו אותם, הוא לא היה איתנו.

משה ויינקרנץ: הוא בא למשחק הראשון כאורח של אחד המארגנים מהאיגוד הרוסי.

משה ויינקרנץ: לא אנחנו הזמנו אותו ולא אנחנו ביקשנו אותו לבוא.

משה ויינקרנץ: לא היה לנו איתו שום קשר.

משה ויינקרנץ: אז התחיל הסיפור, אחרי הארוחה, כשהתחלנו להתלוצץ והבנות סיפרו בדיחות.

גלעד ארדן: הרשה לי שאלת הבהרה.

גלעד ארדן: אם ראיתם אותו לראשונה באותו ערב אז למה השחקניות היו צריכות לחתום על דגל הוקרה?

גלעד ארדן: הוקרה על מה?

משה ויינקרנץ: אין לי שמץ של מושג.

משה ויינקרנץ: הפעם הראשונה שאנחנו נתקלנו באדון קלמנוביץ' היתה בערב השלישי אחרי הארוחה.

גלעד ארדן: מי ניסה להחתים את השחקניות?

תמר מעוז: חתמו על דגל באחת הארוחות.

תמר מעוז: אני לא יודעת מי העביר את הדגל לשחקנית הראשונה.

גלעד ארדן: לא הוכחת כלום.

גלעד ארדן: האם היא משקרת?

גלעד ארדן: היא המציאה דגל עכשיו?

גלעד ארדן: זה לא בסדר.

גלעד ארדן: חמור מאוד שאף אחד מכם לא אומר כלום כאילו אף אחד לא יודע על מה היא מדברת בכלל, על איזה דגל מדובר.

משה ויינקרנץ: לא הכנו איזה דגל בארץ או יומיים קודם.

משה ויינקרנץ: יכול להיות שבאותה ארוחה הועבר הדגלון בין השחקניות, אני פשוט לא זוכר.

תמר מעוז: זה לא היה באותה ארוחה.

תמר מעוז: זה היה באחת מארוחות הצהרים יום או יומיים לפני המקרה.

ענבל גבריאלי: אבל עכשיו נאמר כאן שבארוחה הזאת פגשתם לראשונה את מר קלמנוביץ'.

תמר מעוז: אנחנו פגשנו את מר קלמנוביץ' במשחק האחרון.

גלעד ארדן: אולי זה הוקרה על איזה מימון שהוא נתן?

אבשלום וילן: מר קלמנוביץ' מימן את הנבחרת או לא מימן אותה?

גלעד ארדן: מר יהודה שקמה יסביר את זה.

אורנה אוסטפלד: הוא מימן רק את הארוחות במסעדות.

משה ויינקרנץ: ואז בערב סגור, שרק אנחנו היינו נוכחים בו, סיפרו בדיחות, הן השחקניות והן הצוות.

משה ויינקרנץ: חיקויים, סיפורים בהומור שחור, בדיחות סרקסטיות בהחלט אכן היו.

משה ויינקרנץ: אני לא זוכר, ואני ישבתי על-יד מר קלמנוביץ', את הסיפור של הרוכסן, אני לא ראיתי את האירוע הזה עם הרוכסן.

משה ויינקרנץ: הערב הזה נמשך פחות או יותר שעתיים או שעתיים וחצי עם הבדיחות, עם ההומור, בסגנון כזה ובסגנון אחר.

משה ויינקרנץ: לאחר שעתיים וחצי הסיפור הזה נסגר והיינו בדרכנו למלון.

משה ויינקרנץ: אני יכול לומר יותר מזה, ברמה העקרונית.

משה ויינקרנץ: יכול להיות שהיה שם איזה טעם לפגם, יש להניח, כי אחרת לא היינו יושבים כאן, אבל קשה לי להאמין שניתן למצוא איזו שחקנית באיזה פורום – אם זה נבחרת עתודה או נבחרת בוגרת – שתלין על דרך ההתנהגות שלי או על דרך הכיבוד של שחקניות או של הנבחרת כולה או על איזו העלבה, הן ברמה האישית והן ברמה הקבוצתית.

משה ויינקרנץ: אפשר לעשות את הבדיקה הזאת.

משה ויינקרנץ: אבל לקחת את הסיפור הזה ולהלביש עליו פגיעה?

משה ויינקרנץ: אני יכול להגיד לחברת הכנסת גבריאלי, כדורסל הנשים קרוב ללבי לא פחות מאשר ללבך.

משה ויינקרנץ: יכול להיות שיש דברים שבדיעבד ניתן להגיד היום שלא היו צריכים להיאמר.

משה ויינקרנץ: אני בכלל לא מתווכח על הדבר הזה.

משה ויינקרנץ: אבל בין זה ובין לבוא ולהציג את זה כפגיעה בשחקניות?

משה ויינקרנץ: אני כבר למעלה משנתיים צמוד אליהן יום-יום, אם במסגרת של אימונים, אם במסגרת של טורנירים, אם במסגרת של הישגים או אם במסגרת היום-יומית בבעיות כאלה או אחרות.

משה ויינקרנץ: לכן אני אופתע אם תהיה אחת שתבוא ותגיד שפגעתי בה ברמה האישית או שיצרתי אצלה תסכול כלשהו.

ענבל גבריאלי: אני חייבת לציין שביומיים האחרונים דיברתי עם הרבה גורמים, שלא נמצאים כאן, שדיברו בשבחך, הן ברמה האישית והן ברמה המקצועית.

ענבל גבריאלי: צר לי, משה, אין לעובדות הללו, נכונות ככל שיהיו, ולו חצי דבר עם העובדה שההתבטאויות הללו לא היו במקומן.

ענבל גבריאלי: עוד פעם, הדיון הוא עקרוני.

ענבל גבריאלי: אתה לא האחראי היחיד והבלעדי.

ענבל גבריאלי: אבל שמענו כאן את גברת תמר מעוז ואת הגישה שלה לכל הסיטואציה הזאת וכנראה שכן תיאלץ להיות מופתע בסופו של דבר.

משה ויינקרנץ: אולי נבהיר, יכול להיות שאני לא הבנתי.

משה ויינקרנץ: אני עובד בתוך צוות.

משה ויינקרנץ: אני מאמן את הנבחרת ונמצא איתם.

משה ויינקרנץ: האם היתה איזה פגיעה במהלך התקופה הזאת או משהו אישי בתקופה הזאת?

ענבל גבריאלי: שמעתי מחברים טובים שלי המון שבחים עליך, הן בפן האישי והן בפן המקצועי אבל כפי שאמרתי, תפקוד טוב ככל שיהיה עדיין לא נותן לגיטימציה לאותו ערב.

משה ויינקרנץ: אני מספר לכם בדיוק מה שהיה שם.

משה ויינקרנץ: אני גם לא מחפש את הסובבים, אם היה עוד אדם שהאחריות מוטלת עליו.

משה ויינקרנץ: אני מספיק מוסמך לקבל את ההחלטות לבד ואני לא מחפש עוד אחראים.

גלעד ארדן: מה דעתך כמאמן הנבחרת הלאומית על הנוכחות של מר קלמנוביץ' בארוחת ערב כזאת?

משה ויינקרנץ: אני אדבר בכנות ואגיד לך שלא נתנו בכלל את הדעת לכל הסיפור, לעבר של האיש ולרקע שלו.

משה ויינקרנץ: הוא בא, עם כל הקשרים שלו באיגוד הרוסי, וראה את המשחק האחרון.

משה ויינקרנץ: אני יכול להגיד לך יותר מזה, עד אז אני בכלל לא הכרתי את מר קלמנוביץ'.

משה ויינקרנץ: אנחנו נתקלנו בו גם בטורניר אליפות אירופה, בלי קשר אלינו, כחבר ועדה בפיב"א וכמי ששולט בכדורסל האירופי בכלל.

משה ויינקרנץ: לכן לא נתנו את הדעת לסיפור הזה.

משה ויינקרנץ: לא התייחסנו אליו בנימוס בגלל שהוא מימן או לא מימן.

משה ויינקרנץ: היחס בכלל לא היה כזה.

משה ויינקרנץ: אף אחד גם לא אמר: רגע, רגע, זוז, זה מרגל.

משה ויינקרנץ: בשום פנים ואופן לא.

משה ויינקרנץ: היינו אחרי שלושה ימים של טורניר, שמבחינתנו היה מוצלח אך היה קשה מאוד.

משה ויינקרנץ: כל יום נסענו שעתיים וחצי לכל הכיוון אל המשחק ובחזרה.

משה ויינקרנץ: הגענו סוף כל סוף אל הערב האחרון.

גלעד ארדן: הזדהינו כבר עם הקושי.

גלעד ארדן: השעתיים וחצי נסיעה האלה לא מצדיקים כל דבר.

משה ויינקרנץ: אנחנו לא מחפשים רחמים.

משה ויינקרנץ: אני רק אומר לך מה היה סיפור המסגרת ואיך הדברים התנהלו.

משה ויינקרנץ: יכול להיות שאם היינו יושבים וחושבים בשיקול דעת היינו אומרים למר קלמנוביץ': תודה רבה לך, עד לכאן, שלום ולהתראות.

משה ויינקרנץ: בהחלט יכול להיות.

משה ויינקרנץ: אבל לא ישבנו וחשבנו ונתנו את הדעת: הנה, זה המרגל, בואו נברח למקום אחר.

איתן כבל: בדיוק כאן הכֶשֶל.

איתן כבל: אנחנו שומעים כאן את העובדות, כל אחד מציג אותן כמו שהוא רואה אותן.

איתן כבל: אני לא הייתי שם ואני ניזון מכלי התקשורת וממה שהבנות כאן אומרות.

איתן כבל: אני מצטרף לשבחים עליך, אני עוקב אחר פעילותך, הכול בסדר.

איתן כבל: אבל בכל זאת בכל מסגרת יש את המאמן, יש את ההנהלה שהיא הסמכות.

איתן כבל: לפעמים מדהים לראות כיצד בכל מסגרת קבוצתית, הקבוצה תהיה בוגרת ככל שתהיה אבל כשהיא ביחד יש ירידה, ואני לא רוצה להרחיב בעניין.

איתן כבל: בשביל זה יש מנהל, בשביל זה יש מאמן שמצפים ממנו להיות cool במקסימום הזמן.

איתן כבל: גם כשלפעמים יש לך רצון להתחבר לקבוצה, ואין זה משנה אם זאת קבוצת נשים או קבוצת גברים, כל אחד עם ההומור שלו – וכאן כנראה הכֶשֶל, לפחות ממה שאני ניזון, מכלי התקשורת, מדברים ששחקניות מספרות – זה בכלל לא משנה אם היתה אווירה טובה והיא הידרדרה לרמה כזאת או אחרת.

איתן כבל: בעצם הטענה היא לא כלפי השחקניות, למרות שאולי גם אליהן, אלא קודם כול ובראש ובראשונה אליך כמאמן ואל אלה שליוו את הנבחרת והיו אמורים להשגיח.

איתן כבל: זאת הבעיה.

איתן כבל: לגבי מר שבתאי קלמנוביץ', שאמרת שאתה לא מכיר אותו – זה מעבר לפוליטיקה ומעבר לספורט.

איתן כבל: עולות כאן יותר מדי שאלות.

איתן כבל: אני מקווה שמישהו ייתן סוף-סוף תשובה שתבהיר את הפזל הזה.

גלעד ארדן: מר יהודה שקמה, בבקשה.

גלעד ארדן: אתה היית באותו ערב?

יהודה שקמה: באותו ערב הייתי בבית בישראל.

יהודה שקמה: מר ניסים רון היה ראש המשלחת.

גלעד ארדן: לא רק שמר רון הוזמן אלא הוא אפילו מופיע פה ברשימה ואישרו את הגעתו.

גלעד ארדן: מנהלת הוועדה אומרת שאתה אישרת את הגעתו.

גלעד ארדן: אז למה אתם אומרים שהוא לא הוזמן?

לירון כהן: כך אני הבנתי.

יהודה שקמה: אני משמש כמזכ"ל איגוד הכדורסל והתפקיד שלי הוא לדאוג למינהל תקין, לארגון ולביצוע החלטות של איגוד הכדורסל וועדותיו.

יהודה שקמה: הגדרת התפקיד שלי מחמירה מאוד וברור מה מותר לי ומה אסור לי.

יהודה שקמה: לעניין הזה שמסתובב בשוק, לגבי אדם בשם קלמנוביץ', שאני לא יודע איך הוא נראה, מה הוא ומי הוא, חוץ מזה שהוא הורשע במשפט במדינת ישראל, איגוד הכדורסל בישראל עוסק אך ורק מול איגודים.

יהודה שקמה: כשחברת הכנסת גבריאלי הזכירה את שמי ואמרה ש"עושים עניין גדול מעניין קטן", תגובתי לא היתה לעצם העניין – מי שמכיר אותי, אני לא מתראיין בעיתונות באופן כמעט אובססיבי – אלא זה היה בהתייחס לשאלה מי נתן את הכסף.

יהודה שקמה: אני רוצה להגיש לוועדה שני מסמכים, ובזה לסיים.

יהודה שקמה: המסמך הראשון הוא ההזמנה של האיגוד הרוסי כלשונה, כמו שהיא כתובה.

יהודה שקמה: המסמך השני הוא החשבון על סך 15,868.98 דולר.

יהודה שקמה: אני כבר חשבתי, אחרי הפרסום הגדול שמר קלמנוביץ' קיבל בארץ בגין הנסיעה הזאת, לשלוח לו את החשבון ושהוא ישלם אותו.

יהודה שקמה: אני רוצה להגיש את הנייר הזה לוועדה.

גלעד ארדן: מה הנייר מוכיח?

יהודה שקמה: הנייר מוכיח שההזמנה היא הזמנה של האיגוד הרוסי, ושמי ששילם את הכסף זה איגוד הכדורסל הישראלי.

ענבל גבריאלי: האם המסמך הזה גם מוכיח שמה שגברת תמר מעוז ראתה בעיניה, שמר קלמנוביץ' שילם על אותה ארוחה, הוא לא נכון?

יהודה שקמה: את רוצה "להתקיל" אותי ולא תצליחי בכך.

ענבל גבריאלי: אני לא רוצה "להתקיל" אותך בשום דבר.

ענבל גבריאלי: אני רוצה לברר את שאלת מעורבותו של המרגל עם נבחרת רשמית של ישראל.

יהודה שקמה: אני מבקש לתת לי את הכבוד.

יהודה שקמה: איגוד הכדורסל בישראל לא יודע מי זה קלמנוביץ', לא היה לו קשר עם קלמנוביץ'.

יהודה שקמה: כל ההתכתבות היתה עם איגוד הכדורסל הרוסי.

גלעד ארדן: אנחנו לא מאשימים את איגוד הכדורסל בריגול גם כן.

גלעד ארדן: אנחנו שואלים אותך שאלה ברורה, האם כמזכ"ל האיגוד האחריות שלך מסתיימת מרגע ששילמת על יציאת השחקניות?

גלעד ארדן: הן יוצאות מהארץ ושם לא מעניין אותך כלום, זה מה שאתה אומר?

יהודה שקמה: לא, מה פתאום.

גלעד ארדן: תענה לי בבקשה על פרטי אותו ערב.

יהודה שקמה: בדוח של ראש המשלחת לא נמסר לאיגוד הכדורסל דבר על פרטי אותו ערב.

יהודה שקמה: כאשר ראש משלחת חוזר מחוץ-לארץ הוא מגיש דוח מסודר לנשיאות האיגוד ולהנהלה.

יהודה שקמה: אני יכול להעביר אליכם את הדוח הזה.

יהודה שקמה: לא מוזכר בדוח הזה אותו אירוע נקודתי בערב האחרון.

יהודה שקמה: איגוד הכדורסל אחראי מרגע שנבחרת מתאמנת, בהמשך כשהיא יוצאת לחוץ-לארץ ועד שהיא חוזרת.

יהודה שקמה: אף אחד לא מוריד מעצמו אחריות.

גלעד ארדן: ראש המשלחת הגיש לך עד עכשיו דוח?

יהודה שקמה: כן.

גלעד ארדן: הנושא של הדגל שהשחקניות נתבקשו לחתום עליו בהוקרה לקלמנוביץ' לא מופיע בדוח?

יהודה שקמה: הוא לא מופיע.

גלעד ארדן: זאת אומרת, חזר ראש משלחת, כל המדינה מדברת על מה שהיה שם אבל אותך כמזכ"ל האיגוד לא מעניין לקרוא לו ולשאול אותו מה היה שם עם קלמנוביץ'?

גלעד ארדן: אתה מסתפק בכך שהוגש הדוח שוב לא כתוב כלום על קלמנוביץ'?

יהודה שקמה: כל הנושא של הערב הנקודתי הזה התעורר אחרי חודשיים וחצי.

גלעד ארדן: אבל עברו כבר שבועיים מאז שזה פורסם.

יהודה שקמה: הכול נמצא בטיפול.

יהודה שקמה: הוקמה ועדת בדיקה שראיינה את כל השחקניות.

יהודה שקמה: ייצא דוח מסודר של הבדיקה הזאת שיוגש גם אליך.

יהודה שקמה: תודה רבה.

דרורה ברגר: משום מה אני האמא הרוחנית של כל השחקניות ואני כבר הרבה שנים מנהלת ועובדת באיגוד הכדורסל.

דרורה ברגר: אני נכחתי באותו אירוע כמנהלת הנבחרת אך במהלך כל אותו הערב לא הגיעה לאוזני שום הערה מאף אחד מהשחקניות על כך שנעשים שם דברים לא ראויים.

גלעד ארדן: מה זה מוכיח?

דרורה ברגר: אני הייתי נוכחת בערב הזה שבו הבנות סיפרו בדיחות והצוות סיפר בדיחות.

דרורה ברגר: לא ראיתי שום דבר חריג.

גלעד ארדן: אבל מה זה מוכיח?

גלעד ארדן: שמעת על כך שנשים שהוטרדו על-ידי ממונים עליהן לא תמיד מתלוננות באותו רגע כי הן פוחדות.

גלעד ארדן: אולי הן פוחדות שינפו אותן מהסגל?

גלעד ארדן: האם נוכל לקבור את זה כאן כאילו זה לא קיים?

גלעד ארדן: אל תעשו מאיתנו מטומטמים.

גלעד ארדן: העובדה שאף אחת לא התלוננה לא מוכיחה כלום.

דרורה ברגר: קודם כול לא שמעתי ולא ראיתי את האקט שעשה מר קלמנוביץ' לאחת השחקניות.

דרורה ברגר: אם הוא עשה איזה אקט, אני חושבת שהיו צריכים לבוא ולהגיד לי את זה באותו רגע כמנהלת הנבחרת.

דרורה ברגר: אבל בכל מהלך הערב הזה אף שחקנית לא פנתה אלי.

דרורה ברגר: להיפך, השחקניות צחקו והשתוללו, והן גם המשיכו את ערב ההווי הזה בדרך למלון.

דרורה ברגר: אף אחת לא העירה את תשומת לבי לכך שהיתה איזה הטרדה של אדון שבתאי קלמנוביץ' או של אדון משה ויינקרנץ.

דרורה ברגר: את שני הדברים האלה אני לא ראיתי כי ישבתי קצת במרחק מהם.

דרורה ברגר: מכיוון שאף שחקנית לא ניגשה אלי אז לא ידעתי שאני צריכה לטפל בזה בכלל.

דרורה ברגר: אם מישהי היתה אומרת לי, הייתי מטפלת בזה, הייתי עוצרת את זה באותו רגע אבל אף אחת לא ניגשה אלי ולא אמרה לי.

דרורה ברגר: אף אחת לא ניגשה אלי גם כשחזרנו לארץ.

דרורה ברגר: בגלל זה אני מופתעת איך חודש וחצי הן שומרות את זה בבטן.

דרורה ברגר: חודש וחצי אנחנו מבלות ביחד וממשיכות להתאמן ואף אחת לא באה אלי כמנהלת להגיד לי: היה כך וכך, צריך לטפל בזה.

תמר מעוז: אני רוצה להגיד משהו בעניין הזה, למה הבנות לא דיברו.

תמר מעוז: כשאנחנו חזרנו לארץ מרוסיה יצאה לתקשורת פרשה אחרת שהיתה קשורה לנסיעה, שהיתה שקרית ודיברה בגנות השחקניות על משהו שקרה שם.

תמר מעוז: אנחנו השחקניות ביחד עם מר משה ויינקרנץ החלטנו שנתעסק בעיקר ולא בטפל ונתכונן לאליפות שמחכה לנו כעבור שבועיים.

תמר מעוז: לכן עזבנו את זה בצד והוצאנו רק הודעה לתקשורת שמכחישה את מה שהתקשורת טענה שכביכול קרה שם.

תמר מעוז: החלטנו להתעסק בעיקר ולא בטפל.

תמר מעוז: יכול להיות שבגלל זה דברים צפו קצת מאוחר יותר.

לירון כהן: אני רוצה לשאול את גברת אורנה אוסטפלד שאלה.

לירון כהן: אני מעריכה מאוד את מה שהיא עושה למען כדורסל הנשים בישראל.

לירון כהן: אני רוצה לדעת איפה היא היתה או איפה כולם היו בפרשה הזאת שעכשיו תמר דיברה עליה?

לירון כהן: גם אז נפגענו כנשים.

ענבל גבריאלי: אני לא יודעת על מה את מדברת.

ענבל גבריאלי: אני יכולה להבטיח לך שאם הייתי יודעת הייתי עושה בדיוק אותו דבר.

ענבל גבריאלי: אבל זה לא נושא הדיון, אני מצטערת.

ענבל גבריאלי: עושה רושם שיש לך דין ודברים אישי עם גברת אורנה אוסטפלד.

משה ויינקרנץ: כאשר חזרנו ארצה מהטורניר הופיעה בעיתון "מעריב" כותרת ענקית כביכול בית המלון ביקש לגבות משחקניות הנבחרת ומראשי המשלחת סכום של 400 או 600 דולר, אני כבר לא זוכר כמה, עבור צפייה בסרטים כחולים בערבים ובלילות.

משה ויינקרנץ: הדבר הזה לא היה ולא נברא.

משה ויינקרנץ: היו כותרות גדולות וזועקות עד שכנראה נעשתה בדיקה והדבר הוכח כלא היה.

משה ויינקרנץ: זה אותה פרשה שאליה התייחסה לירון.

לירון כהן: השאלה שלי היא פשוטה, אם היום אנחנו יושבים ומנסים לתת את הדין על כך שבנות נפגעו מאיזה הטרדה מינית, או לא יודעת מה, אז איפה הייתם כאשר השמועה הזאת פורסמה?

לירון כהן: גם אז אני נפגעתי מאוד, כשחזרתי מטורניר כל-כך קשה ובבוקר פתחתי את העיתון וקראתי שכביכול כל הזמן רק ראיתי סרטים כחולים.

ענבל גבריאלי: גברת אורנה אוסטפלד לא תוכל לענות לך כרגע.

ענבל גבריאלי: אני אוכל להסביר לך את ההבדל אחר-כך.

אבשלום וילן: יש פה שלושה נושאים נפרדים, בואו ננסה למקד את הדיון.

אבשלום וילן: הנושא הראשון מתייחס לאיגוד הכדורסל.

אבשלום וילן: היום קראתי בפליאה מאמר בעיתון "הארץ" שמסביר למה מר קלמנוביץ', שידו בכול ויד כול בו בנושא הכדורסל האירופי לנשים, אין ברירה אלא צריך לעבוד איתו וגם שיממן.

אבשלום וילן: אני מקווה מאוד שידידי הטוב באמת, בלי מרכאות, מר יהודה שקמה יקפיד על מה שהוא אמר פה, שהאיגוד עובד רק מול איגודים.

אבשלום וילן: אותי לא מעניין בכלל מה מר קלמנוביץ', שנשפט בגין ריגול וגורש ממדינת ישראל, מה מעמדו היום ומה עשה.

אבשלום וילן: אני חושב שאיגוד רשמי של הכדורסל הישראלי צריך להיזהר מאוד בקשריו עם איש בעל עבר מפוקפק כזה.

אבשלום וילן: אני לא אכנס כרגע לשאלה מה מקורותיו הכספיים ומה מעמדו בכדורסל הנשים האירופי.

אבשלום וילן: אתם יודעים מה, אני אפילו לא חושב שהשאלה היא מי מימן את הארוחה ומי לא מימן את הארוחה, או מי שידרג בתי מלון, למרות שהנושא הזה היה פה מאוד פיקנטי.

אבשלום וילן: אני חושב שבאופן עקרוני איגוד הכדורסל עובד מול איגודים, מול מדינות ואינו צריך לגעת בכסף פרטי לא מסודר ומאושר, ובפרט בכסף של מישהו שריח רע של ריגול כנגד מדינת ישראל עולה ממנו.

אבשלום וילן: זאת הנקודה הראשונה.

יהודה שקמה: וכך היה.

אבשלום וילן: הנקודה השנייה, שמתקשרת לנקודה השלישית, אני באמת לא רוצה לנבור בכל פרשות העבר, מה היה או לא היה.

אבשלום וילן: מה שפורסם הוא חמור מאוד.

אבשלום וילן: אגיד לכם במה הוא חמור.

אבשלום וילן: כל תיאורי הרוכסן למיניהם – אגב, לא היתה עליו הכחשה בכל מה שקראתי – זה דבר חמור מאין כמוהו.

אבשלום וילן: אני לא בטוח שזה הפורום לטפל בו אבל אני אגיד מה כן הפורום.

אבשלום וילן: מר משה ויינקרנץ, כפי שאמרת ביושר, יש לך רקורד של עשרים וחמש שנים אבל שם אמרת משפט שהקפיץ אותי, ולא משנה אם זה נאמר בהומור.

אבשלום וילן: כמי שמוביל את נבחרת הנשים, כמי שהוא האחראי, המפקד העליון לטוב ולרע, נפלת באיזה משפט שלא היה צריך להיאמר.

אבשלום וילן: אם הוא נאמר אז אני מקווה שהתנצלת ומבחינתי הפרשה סגורה.

אבשלום וילן: אבל היא מאוד בעייתית במובן הזה שאתה חייב לתת לאנשיך שהולכים אתך לאורך כל הדרך, לאנשים שאיתם אתה עובד, כפי שציינת, גב לטוב ולרע.

אבשלום וילן: אתה מאמן נבחרת לאומית, יש לך 10-12 שחקניות, גוף של 20 איש שאתה עומד בראשו.

אבשלום וילן: אתה חייב לתת לו גיבוי מוחלט לטוב ולרע, כבן אדם, כמי שעומד בראש המערכת הזאת.

אבשלום וילן: אז ההערה הזאת שהושמעה, אם אכן הושמעה, אין לה מקום והיא חמורה ביותר, גם אם התנצלת.

אבשלום וילן: עכשיו אני מתחבר לנושא השלישי.

אבשלום וילן: בוועדה שאני עומד בראשה, ועדת החקירה בנושא האלימות בספורט, היתה שורת דיונים בנושא קריאות סקסיסטיות נגד נשים.

אבשלום וילן: בכדורסל הנשי יש בעיה קשה.

אבשלום וילן: אני בעצמי הלכתי למשחקים ושמעתי את הקריאות של האוהדים.

אבשלום וילן: אני חושב שאם את הדברים האלה לא ננקה מן השורש, אין לנו זכות קיום כמי שאחראים על ספורט ציבורי בישראל.

אבשלום וילן: איגוד הכדורסל, אני אומר לשבחו, בעקבות הדיונים כאן שינה את התקנון כך שקריאות סקסיסטיות כלפי שחקניות, אם של קהל אוהדים ואם של אנשי הקבוצות, הן עבירה על תקנון איגוד הכדורסל ואפשר להעניש קבוצות ואחראים בגין זה.

אבשלום וילן: אני חושב שאת הדבר הזה צריך להשריש.

אבשלום וילן: בכלל יש פה אווירה כאילו כלפי נשים זה מותר.

אבשלום וילן: למר יוסף בראל, מנכ"ל רשות השידור, אין גם שום בעיה כשאין כסף לבטל שידור משחק כדורסל נשים של אלופת ישראל בגביע אירופה, אבל ערב הצגה של מכבי תל-אביב ברור לו לגמרי שמשדרים.

ענבל גבריאלי: זה לא היה ביטול.

ענבל גבריאלי: הוא בכלל לא התכוון לשדר.

ענבל גבריאלי: נגמר לו הכסף כי הוא שילם 4.5 מיליון למכבי תל-אביב.

אבשלום וילן: אני חושב שהדברים האלה קשורים זה בזה.

אבשלום וילן: התחושה היא כאילו לגיטימי לקרוא קריאות סקסיסטיות, לגיטימי למנכ"ל רשות השידור לבטל שידור של משחק בגביע אירופה של קבוצת נשים.

אבשלום וילן: הוא לא יעיז לעולם לעשות את זה למכבי תל-אביב.

אבשלום וילן: עלינו לעבור עוד דרך ארוכה מאוד במאבק האמיתי לשוויון, לא רק לשוויון הזדמנויות בטלוויזיה אלא גם ליחס שוויוני אלמנטרי.

אבשלום וילן: אני רואה את זה בעוד מקומות.

אבשלום וילן: כלפי שחקן כדורגל שחור במכבי תל-אביב מותר לקרוא קריאות גנאי ולהשמיע נהמות, כלפי שחקניות מותר לקרוא קריאות סקסיסטיות והציבור מקבל את זה.

אבשלום וילן: הפרשה הזאת – והיא כנראה היתה – טוב שהיא יצאה לאור והיא צריכה להיות מנוף לנקות את התופעות האלה בלי רחמים ובלי הסברים ובלי ברבורים.

אבשלום וילן: חברים יקרים, שחקניות כדורסל הן קודם כול בני אדם ומי שסורח בדבר הזה – והתיאורים הפלסטיים שיצאו משם היו חמורים ביותר – צריך להיענש בכל חומרת הדין.

אבשלום וילן: שיניתם את התקנון לפחות לגבי הקריאות האלה.

אבשלום וילן: צריך גם בנושא הזה לטפל.

אבשלום וילן: זה מאבק מתמשך.

אבשלום וילן: הסיפורים האלה נגמרו, חד וחלק.

אבשלום וילן: לא בצחוק, לא בהומור, לא בשום דבר.

אבשלום וילן: אין, לא קיים יותר, מחוץ לסיפור.

אבשלום וילן: תודה.

גלעד ארדן: הייתי רוצה לשאול את מר יהודה שקמה על ועדת הבדיקה שהוקמה.

גלעד ארדן: מי החברים בה ומתי היא אמורה להגיש את מסקנותיה?

לאה מלמד: אני חברת הנהלת איגוד הכדורסל וחברת ועדת הבדיקה.

לאה מלמד: הוקמה ועדת בדיקה שחברים בה 5 אנשים: מר ישראל שריד שהוא יושב-ראש ועדת הנשים באיגוד, מר שלמה סביה שהוא נציג משרד החינוך, התרבות והספורט ואיש חינוך כבר הרבה מאוד שנים, ושלוש נשים – שתיים הן שחקניות לשעבר ואימהות לשחקניות ולשחקנים – גברת אמירה זלץ שהיא גם שחקנית לשעבר בנבחרות וגם אמא של שחקנית שמשחקת היום בנבחרת, ואני עצמי שכפי שאמרתי אני גם חברת הנהלה בעמותה לקידום נשים בספורט וסטודנטית לתואר שני בלימודי נשים.

לאה מלמד: השלישית היא גברת אורה גלזר שהיא אשת חינוך המון שנים וחברת הנהלה, פעילה במכבי.

ענבל גבריאלי: כלומר מעבר למר סביה שהוא עובד משרד החינוך, התרבות והספורט, כל השאר שייכים לאיגוד הכדורסל.

ענבל גבריאלי: אפשר לומר שהאיגוד בעצם בודק את עצמו.

לאה מלמד: השאלה אם הוועדה הזאת היא לגיטימית או לא, תלויה בסופו של דבר עד כמה את מאמינה שהאנשים האלה יעשו עבודה רצינית ללא משוא פנים.

לאה מלמד: לא עד כמה את מאמינה שהאנשים האלה יביאו לך את התוצאה שאת רוצה, זאת לא השאלה.

ענבל גבריאלי: קודם כול אני רוצה לומר באופן כללי ולא לגבי איגוד הכדורסל שכל ועדה בגוף מסוים שאמורה לבדוק את הגוף עצמו לדעתי יש בה טעם לפגם.

ענבל גבריאלי: אני אומרת את זה במנותק מהוועדה הזאת.

לאה מלמד: אני לא יודעת אם את יודעת איך איגודים עובדים.

לאה מלמד: אנחנו כולנו לא שכירים של האיגוד, אנחנו לא מקבלים משכורות.

איתן כבל: אבל מתחככים זה בזה, זה אנושי.

ענבל גבריאלי: בתה של גברת אמירה זלץ היא שחקנית.

ענבל גבריאלי: שערי בנפשך שאמירה יושבת בוועדה הזאת ומגיעה למסקנות חמורות מאוד כלפי גורמים מסוימים שיש בכוחם להשפיע על עתידה המקצועי של בתה.

לאה מלמד: בעיני השאלה אם הוועדה היא לגיטימית או לא תלויה בשאלה אם את מאמינה שהפורום הזה הוא הפורום הנכון מבחינת ההרכב שלו ואם את מאמינה שיכולים לעשות את העבודה ברצינות.

לאה מלמד: הוועדה נפגשה כבר שלוש פעמים.

לאה מלמד: שמענו את כל השחקניות, כל מי שנמצאת בארץ.

לאה מלמד: אף אחת לא היססה לדבר, כולן היו מאוד פתוחות ומאוד חופשיות.

ענבל גבריאלי: למה לימור מזרחי לא דיברה?

לאה מלמד: היא לא בארץ.

לאה מלמד: ניסיתי ליצור איתה קשר אך לא הצלחתי לצערי, והיה לי חשוב לדבר איתה.

לאה מלמד: יש עוד כמה שחקניות שלא נמצאת כעת בארץ.

לאה מלמד: את רוצה להוביל אותי למה שאת רוצה לשמוע אבל חשוב לי להגיד את מה שיש לי להגיד.

לאה מלמד: חלק מזכויות הנשים זה גם בהקשר הזה.

גלעד ארדן: זה זכויות של כל אדם.

גלעד ארדן: זה לא אופייני דווקא לנשים.

לאה מלמד: רצינו לסיים את העבודה ולהגיש את המסקנות שלנו לפני הישיבה הזאת אך לצערי זה לא צלח בידינו בגלל שחלק מהשחקניות היו בחוץ-לארץ.

גלעד ארדן: אתן בודקות גם את נושא קלמנוביץ'?

לאה מלמד: אנחנו בודקות הכול.

לאה מלמד: התחייבנו לסכם את הממצאים שלנו עד סוף השבוע ולהביא המלצות.

תמר מעוז: האם פרט לשחקניות ראיינתם גם את כל שאר האנשים שהיו במשלחת?

לאה מלמד: כן.

לאה מלמד: זה בכל הקשור לפעילות הוועדה.

לאה מלמד: ברמה הכללית, על כל מה שגברת אורנה אוסטפלד אמרה ומה שחבר הכנסת וילן אמר אני חותמת בלנקו.

לאה מלמד: לא יעלה על הדעת ברמה העקרונית שדברים כאלה יקרו.

לאה מלמד: אני יכולה להגיד יותר מזה, ברגע שהדבר הזה יצא החוצה אני הבנתי ששדה הספורט הוא שדה פרוץ.

לאה מלמד: אני עכשיו, יחד עם חברותי לעמותה, כותבת את הקוד האתי לשדה הספורט.

לאה מלמד: אני מקווה שעד סוף החודש אני אוכל להציג לכם גרסה ראשונית של הקוד האתי.

לאה מלמד: הבהרתי גם כיצד אנחנו נפיץ את זה כדי שזה לא ישאר כדוח מעלה אבק אלא איך כל סטודנט וסטודנטית לחינוך גופני וכל אגודה יקבלו את זה.

לאה מלמד: אני כבר בעיצומם של דיונים בתוך איגוד הכדורסל.

לאה מלמד: כל אגודה תקבל את זה וכל מאמן, הורה, מעסה, שחקן וכל מי שיש לו יד ורגל סביב הספורט, כי אכן הספורט בעיני הוא שדה פרוץ פחות או יותר.

לאה מלמד: אז זה ברמה העקרונית יותר.

לאה מלמד: אנחנו צריכים באמת לשמור.

לאה מלמד: השחקניות, וגם אמרתי את זה בשיחות איתן, חייבות, מחד, בוודאי לא לצאת בתחושה שהן לא בסדר, אבל מאידך, לצאת בידיעה שאסור להן בפעם הבאה להשתתף בדבר כזה, כמו שכל אחד מאיתנו חייב לדעת את זה.

לאה מלמד: זאת אומרת, אסור לתת לדברים האלה להיגרר, אסור לתת להגיע לשלב הזה.

לאה מלמד: זה באשר לאווירה.

לאה מלמד: סיפרתי כבר לחבריי שאני שיחקתי בעבר בארצות-הברית והנבחרת שם נהגה להשמיע איזה מין תפילה, לא תפילה נוצרית אלא מין תפילת דרך כללית כזאת.

לאה מלמד: אחרי כל פעם היו שואלים אותי אם לא נפגעתי כי ידעו שאני יהודיה.

לאה מלמד: זה בדיוק הקטע, לוודא שאף אחת לא תרגיש שלא בנוח ואף אחת לא תרגיש נפגעת ואף אחד לא תצטרך להוריד את הראש.

לאה מלמד: כלומר, אין לנו פה ויכוח ברמה הכללית.

לאה מלמד: אלה הדברים שאנחנו צריכים לעבוד עליהם.

לאה מלמד: כמו שאמרתם, הדרך עוד ארוכה.

לאה מלמד: הערה לפני שאני מסיימת, אני אשמח שתעשו דיון בנושא מצב כדורסל הנשים כי הוא עומד בפני סגירה.

לאה מלמד: יכול להיות שכולנו נהיה צודקים אבל לא יהיה לנו איפה ליישם את זה.

לאה מלמד: הבאתי לכם כמה גרפים, אם תרצו תיקחו אותם בזמנכם החופשי ותסתכלו עליהם.

גלעד ארדן: יש לכם כבר ממצאי ביניים כלשהם לגבי קלמנוביץ' ולגבי מה שאירע באותו ערב?

לאה מלמד: לא.

לאה מלמד: בינתיים אנחנו אספנו את החומר.

יהודה שקמה: אני יודע שקלמנוביץ' נכנס לארץ.

יהודה שקמה: אולי שמישהו יבדוק אותו כשהוא נכנס, שהוא ייתן את הגרסה שלו.

שלמה סביה: יש אנשי ביטחון בכל משלחת.

שלמה סביה: האם הם לא מודעים למעמדו של קלמנוביץ'?

ענבל גבריאלי: מהו הניסיון הזה לגלגל את האחריות?

שלמה סביה: אני שואל שאלה.

שלמה סביה: אני לא מכיר אותו.

שלמה סביה: אם אני אראה אותו ברחוב אני לא אזהה אותו.

ענבל גבריאלי: אני יכולה לתת לך תמונה שלו בפעם הבאה שהוא יזמין את הנבחרת.

איתן כבל: אבל זה לא השאלה.

איתן כבל: עזוב את קלמנוביץ'.

איתן כבל: השאלה היא האם כל אחד שעובר על-יד מסעדה ומכיר מישהו יכול להיכנס ולהצטרף לארוחה.

שלומית ניר-טור: משהו לא הובהר פה.

שלומית ניר-טור: כשנוסעת משלחת לחוץ-לארץ הנוהל בדרך כלל הוא שהמדינה השולחת היא שמשלמת את הוצאות הדרך והמדינה שמארחת, איגוד הכדורסל הרוסי במקרה הזה, היא המארחת.

שלומית ניר-טור: כנראה שאיגוד הכדורסל הרוסי בחר להזמין את מר קלמנוביץ'.

שלומית ניר-טור: דרך אגב, אני לא חושבת שזה בסדר, אני לא באה לצדד.

שלומית ניר-טור: אני רק אומרת לכם, יכול להיות שכך זה קרה, שפשוט מר קלמנוביץ' פעיל בחלונות הגבוהים של איגוד הכדורסל הרוסי והם השתמשו ביכולות שלו כדי לממן את זה.

שלומית ניר-טור: זה לא יוזמה של מדינת ישראל ואיגוד הכדורסל הישראלי לא ידע על זה.

ענבל גבריאלי: הם אפשרו את זה בפועל.

יהודה שקמה: הם לא אפשרו את זה בפועל.

שלומית ניר-טור: אנחנו לא יכולים לבדוק את איגוד הכדורסל הרוסי, מה מקורות המימון שלו.

גלעד ארדן: איפה הגבול?

גלעד ארדן: ואם האיגוד הרוסי היה שולח אדם שהרג יהודים, גם איתו בסדר לשבת?

גלעד ארדן: אלה השאלות שאני שואל את ראשי הנבחרת ואת האיגוד.

שלומית ניר-טור: יכול להיות שהיתה פה נפילה שלא היתה צריכה לקרות.

גלעד ארדן: יושב פה אדם ששמע בדיוק כמוני כדורסלנית, שחקנית חמישייה בנבחרת, מספרת שהעבירו לשחקניות דגל ישראל וביקשו מהן לחתום עליו בהוקרה לאדם שהורשע בריגול כנגד מדינת ישראל.

גלעד ארדן: ואתה שואל אותי שאלות כאלה, האם אנשי הביטחון ידעו, האם הם קיבלו צילום שלו?

גלעד ארדן: מה זה רלוונטי?

גלעד ארדן: אולי נשאל את מי שאחראי על אנשי הביטחון.

גלעד ארדן: אתה צריך לענות על שאלות שנוגעות לתחומי האחריות שלך.

גלעד ארדן: עצם זה שאתה בכלל מעלה את השאלה מראה אולי על דרך חשיבה מדאיגה מאוד שקיימת אצלכם, סליחה שאני אומר.

שלמה סביה: יכול להיות.

שלמה סביה: אחרי שהנושא מובל לפי מה שאתה רוצה אז זה לא לרוחך.

ענבל גבריאלי: אני מבקשת שלא תניחו כאילו יש תוצאה מסוימת שיושב-ראש הוועדה וחברי הכנסת מעוניינים להגיע אליה.

ענבל גבריאלי: אנחנו מעוניינים להגיע למצב שערכים שצריכים להתקיים יתקיימו, שמרגל לא יארח את בנות נבחרת מדינת ישראל, נקודה, ושלא יהיו התבטאויות כאלה.

ענבל גבריאלי: זה מה שאנחנו רוצים.

ענבל גבריאלי: אם אתם לא שותפים לרצון הזה אז באמת שאין לי מה לומר.

שלמה סביה: על זה אין ויכוח.

שלמה סביה: אני לא חושב ששמעת מישהו שמתנגד לדבר הזה.

גלעד ארדן: בוודאי, אם אתה מגלגל את האחריות על אנשי הביטחון אז אתה מוריד את האחריות מראשי הנבחרת.

יהודה שקמה: אתם עומדים בדעתכם שמר קלמנוביץ' אירח ואני עומד על דעתי שלא כך היה.

יהודה שקמה: הוא לא אירח את הנבחרת, לא יעזור כלום.

ענבל גבריאלי: גברת תמר מעוז ראתה אותו משלם עבור הארוחה.

יהודה שקמה: זה היה אירוע מקומי שמישהו היה צריך לתת את הדעת עליו במקום.

גלעד ארדן: אני רוצה שאתה כמזכ"ל האיגוד תדאג שבפעם הבאה יבדקו מי מארח גם בארוחה נקודתית.

יהודה שקמה: אני אדאג.

גלעד ארדן: אז תגיד שטעית פה.

יהודה שקמה: אני לא טעיתי פה.

יהודה שקמה: אני אומר שלמר קלמנוביץ' לא היה שום עניין בנבחרת הזאת, כלום.

ענבל גבריאלי: הוא הזמין אותם לארוחת ערב ושילם עבורה.

יהודה שקמה: הוא לא הזמין אותם לשום מקום.

גלעד ארדן: הנה, גברת תמר מעוז ראתה אותו משלם עבור הארוחה.

יהודה שקמה: מה הוא משלם?

יהודה שקמה: למי הוא משלם?

מנחם ויידהורן: האיגוד הרוסי היה אמור לשלם.

מנחם ויידהורן: מה זה קשור אלינו בכלל?

רחל אוסטרוביץ: האירועים שהיו כאן לא עומדים בבדידות מזהרת כפי שמנסים להציג את זה.

רחל אוסטרוביץ: גברת אורנה אוסטפלד לא תדבר בשם עצמה.

רחל אוסטרוביץ: אין כאן אף אחד, פרט לחברי הכנסת, לא מהאיגוד, לא מיושבי-הראש, לא ממשרד החינוך, התרבות והספורט ולא מהמאמנים שאי-פעם טרח להוקיע את מה שעוברת מאמנת כדורסל נשים וכמה משחקניות רמת השרון.

רחל אוסטרוביץ: ביזוי והשפלה מתמשכים במשך לפחות 6 שנים, ונפש חיה לא מוקיעה את זה.

משה ויינקרנץ: למה את קובעת עובדה כזאת?

משה ויינקרנץ: עם כל הכבוד, גם אני ישבתי עם גברת אורנה אוסטפלד וניסיתי לעזור.

רחל אוסטרוביץ: ניסית להגיד לה שהיא צריכה להתייחס לזה בהומור.

מנחם ויידהורן: למה להפריז?

מנחם ויידהורן: זה פשוט לא נכון.

ענבל גבריאלי: זה חלק ממכלול, כפי שאמרתי הדיון הוא ברמה העקרונית.

רחל אוסטרוביץ: אני נלחמת בנושא הזה באיגוד במשך לפחות 6 שנים, אם לא יותר, ואני מקבלת מכתבים לקוניים.

רחל אוסטרוביץ: הביטויים שנשמעו באותו ערב שנתנו לגיטימציה, זה משהו מתמשך מזה זמן.

רחל אוסטרוביץ: ניתנה לגיטימציה לפני 6 שנים להתנפל על מאמנת, שהיא גם חברת הנהלת האיגוד וחברת נשיאות.

רחל אוסטרוביץ: שחקניות משתפות פעולה עם זה, מאמנים משתפים פעולה עם זה, כולם משתפים פעולה עם הדבר הזה.

רחל אוסטרוביץ: ולא רק משתפים פעולה אלא גם מעודדים את זה.

אורנה אוסטפלד: מר ניסים רון שהיה מנהל המשלחת משתף פעולה עם זה.

יהודה שקמה: אני מבקש שתשמרי על כבודו, הוא לא נמצא פה.

יהודה שקמה: הוא יענה לך.

רחל אוסטרוביץ: זה לא פרץ באיזה דרך-לא-דרך אלא האורות האדומים האלה נדלקו כבר מזמן והקווים נחצו.

רחל אוסטרוביץ: פרט להיותי יושבת-ראש קבוצת רמת השרון אני ישבתי כאן בכנסת לפני שחלק מכם היו חברי כנסת בדיונים בוועדות שבהן אמרו לי: אין לך חוש הומור.

רחל אוסטרוביץ: אבל מאז עברנו כברת דרך ונחקקו חוקים.

רחל אוסטרוביץ: אני רוצה שאתם תדאגו שהחוקים האלה באמת ייאכפו.

רחל אוסטרוביץ: אני חרדה מאוד מהמסקנות של הוועדה הזאת לגבי כל הצוות שישב באותו אירוע כי לנו ממשמש ובא משחק שבו שוב תהיה התנפלות מרבית על מאמנת ושחקניות של רמת השרון, ורק בשל העובדה שאנחנו נלחמות לקידום מעמדה של הכדורסלנית במדינת ישראל.

רחל אוסטרוביץ: אנחנו רוצות שילדות בנות 16 לא יישבו עם מאמן נבחרת ישראל וייאלצו לשמוע את הביזוי הזה.

רחל אוסטרוביץ: אנחנו רוצות שאימהות יירצו לשלוח את הבנות שלהן לשחק כדורסל.

רחל אוסטרוביץ: אנחנו רוצות שמנכ"ל רשות השידור לא יזלזל בכדורסלניות משום שבסך הכול בסתר סתרים ובחדרי חדרים "הן בסך הכול זונות שמביאים אותן".

רחל אוסטרוביץ: אלה הדברים שיש לי לומר.

רחל אוסטרוביץ: בסך הכול אנחנו מבקשות מכולם לשתף פעולה כדי לקדם את מעמדה של הכדורסלנית.

גלעד ארדן: אני אתן למר ויינקרנץ להגיב ואחריו לגברת כהן משדולת הנשים ואני רוצה לסכם.

משה ויינקרנץ: הערה קטנה, אני השתדלתי לא להגיב אבל חלק מהדברים שנאמרו פשוט מקוממים.

משה ויינקרנץ: אם לא הייתי רוצה להיכנס לכדורסל הנשים לא הייתי נכנס, הייתי ממשיך בכדורסל הגברים.

משה ויינקרנץ: נכנסתי לזה.

משה ויינקרנץ: אנחנו עושים מעל ומעבר, גם אני – ואני לא אכנס לשיחות אישיות שניהלתי עם גברת אורנה אוסטפלד.

משה ויינקרנץ: הבעיה קיימת ומנסים להתמודד איתה במשחקים ובמגרשים.

משה ויינקרנץ: אני יכול להעיד על דבר אחד, שרק לפני חודשיים וחצי או שלושה חודשים השתתפתי בפעילות של קייטנת הכדורסל של רמת השרון.

משה ויינקרנץ: אני רואה בזה דבר מבורך וגם הסכמתי לשתף פעולה ולהופיע בפניהם ואנחנו ננסה לקדם אותם.

רחל אוסטרוביץ: מה הקשר?

משה ויינקרנץ: התופעה קיימת ואנחנו משתדלים ועושים את המקסימום.

משה ויינקרנץ: זה לא מספיק אבל אי אפשר לבוא ולהטיח האשמות בכל הנוכחים.

רחל אוסטרוביץ: מר יצחק מרדכי גם עשה את עבודתו ...

משה ויינקרנץ: אני מסכים איתך שזה בעיה שצריך להתמודד איתה.

אורנה אוסטפלד: זה שאתה מסכים איתי זה לא מספיק.

אורנה אוסטפלד: אגיד לך מה אני מצפה מהנהלת איגוד הכדורסל, מה אני מצפה משחקניות, מה אני מצפה מעיתונאים, מה אני מצפה מחברי כנסת.

אורנה אוסטפלד: הביזוי הזה, נגדי ונגד שחקניות, השימוש בשפה הפוגעת - - -

משה ויינקרנץ: אבל אנחנו מסכימים בעניין הזה.

רחל אוסטרוביץ: עוד לא שמענו ממך מילה אחת של גינוי כלפי מי שעושה את זה.

אורנה אוסטפלד: לא גיניתם אף לא במילה אחת כאיגוד הכדורסל את מי שנוהג כך.

אורנה אוסטפלד: כשלא מגנים ושותקים זה שיתוף פעולה וזה נותן לגיטימציה ואחר-כך כולם מרגישים שזה בסדר.

אורנה אוסטפלד: אני אומרת לכם אישית, וגם בשם שחקניות שמשחקות בקבוצה שלי, שזה כל-כך חמור, זה כל-כך מבזה, זה כל-כך נורא.

אורנה אוסטפלד: מה שאנחנו רוצות זה לא שיילכו ויגידו לאוהדים האלה כך וכך.

אורנה אוסטפלד: אנחנו רוצות תמיכה, אנחנו רוצות שהכנסת ושהנהלת איגוד הכדורסל יבואו ויגנו, כמו שמגנים אלימות כלפי השחקן השחור במכבי תל-אביב.

אורנה אוסטפלד: זה שאתה בשיחה אתי תגיד לי: אורנה, את צודקת – זה רחוק מלהיות מספיק.

משה ויינקרנץ: לא ניכנס פה לפסים אישיים.

אורנה אוסטפלד: אני אומרת לך שהתופעה הזאת רק מתגברת.

אורנה אוסטפלד: במשחק לפני שבוע ברמת חן אני הייתי המודל לשיא השנאה של אוהדי רמלה.

אורנה אוסטפלד: שנאת נשים כזאת במשחק של רמת חן שאנחנו אפילו לא היינו נוכחות בו, שבעקבותיו נזרקו אבנים.

אורנה אוסטפלד: שום קריאה לא נשמעה, שום גינוי, לא הלכו ובדקו את זה.

אורנה אוסטפלד: חכו, נראה מה בדיוק יקרה בעוד שלושה שבועות כשאנחנו נגיע לרמלה, כי הרי כל-כך הרבה אנשים מעודדים ונותנים לגיטימציה למה שהיה באותו ערב.

אורנה אוסטפלד: זה בדיוק המשך של אותה תופעה.

אורנה אוסטפלד: אני מרגישה שאני רוצה להפסיק את הפעילות שלי בכדורסל.

אורה גלזר: אני יושבת-ראש אגודת מכבי רמת חן.

אורה גלזר: מדובר על משחק ביתי שהתקיים אצלנו מול רמלה.

אורה גלזר: אכן הילדים ביציע צעקו.

אורה גלזר: כאשר זה התאפשר ניגשתי אל מר ניסים רון, שהוא היושב-ראש או מנהל הקבוצה האורחת, ואמרתי לו שלא יתכן להסכים לקללות האלה.

אורה גלזר: את לא יכולה לומר שאף אחד לא גינה.

גלעד ארדן: אנחנו לא נגלוש עכשיו לנתח כל מקרה.

גלעד ארדן: קיימים הרבה דברים.

אורה גלזר: כולנו מסכימים בעניין.

ענבל גבריאלי: מסכימים, מסכימים, אבל מה עושים?

יהודה שקמה: בעוונותי הרבים, יותר משאני מקפיד להיות במשחקי הגברים אני מקפיד להיות במשחקי הנשים.

יהודה שקמה: הייתי נוכח במשחק ברמת חן.

יהודה שקמה: ברגע שהתחילו הקללות ניגשתי למר ניסים רון ואמרתי לו שאני מבקש ממנו להפסיק את הצעקות של הילדים האלה.

יהודה שקמה: ויתרה מזאת, אמרתי שאם השופטים לא יכתבו שהדברים הללו נאמרו אני אפנה לאיגוד השופטים לבדוק מדוע למרות ששינינו את התקנון זה לא מופיע בדוח השופטים.

יהודה שקמה: אני מבטיח שאני אבדוק את זה.

הלית כהן: אני רוצה להתייחס לכמה דברים שעלו כאן וצרמו מאוד לאוזני.

הלית כהן: קודם כול, מה שהיה פעם נורמטיבי מאוד, גם להגיד וגם לעשות, הוא לא נורמטיבי יותר.

הלית כהן: אי אפשר להגיד הכול, לשחרר מילים מן הפה אל החוץ והכול בסדר.

הלית כהן: לא הכול בסדר, ויש גם חוק שקובע מה אמות המידה הראויות והלא ראויות.

הלית כהן: מה ששחקנית יכולה להגיד, מאמן או מנהלת נבחרת לא יכולים להגיד כי הם נמצאים במקום שהוא קצת שונה.

הלית כהן: התופעה של הטרדה מינית היא תופעה שלא קשורה דווקא לכדורסל נשים אלא לצערי פושה בכלל החברה.

הלית כהן: אני יכולה לתת דוגמה של תגובה, שאנחנו כעמותה פנינו לגוף מכובד מאוד לערוך בירור וקיבלנו איום בתביעת לשון הרע.

הלית כהן: אז יש פה הרבה מה לעשות והאפליה קיימת.

הלית כהן: חשוב לצאת מהמקרה הספציפי לאיזה נורמות ודברים שראוי לנהוג על-פיהם.

מנחם ויידהורן: כפי שאמר מר יהודה שקמה, איגוד הכדורסל הישראלי עומד מול התאחדויות למיניהן באירופה.

מנחם ויידהורן: אנחנו אף פעם לא עומדים בקשר עם אנשים פרטיים או אנשים שאמורים לממן את הדברים.

מנחם ויידהורן: כל ההתכתבויות שהיו לאיגוד הכדורסל הישראלי נעשו מול איגוד הכדורסל הרוסי.

מנחם ויידהורן: אם אנשי איגוד הכדורסל היו יודעים שאותה ארוחה תמומן על-ידי מר שבתאי קלמנוביץ', או לפחות אם ראשי המשלחת היו אמורים לדעת שבתום משחק הוא אמור לגשת לאותה מסעדה ולממן את הארוחה, אז אולי היה מקום לביקורת אבל זה לא מה שקרה.

מנחם ויידהורן: מה שקרה בעצם הוא שבתום המשחק הנבחרת הלכה לאכול, כמו שבפעמים הקודמות הם הלכו לכל מיני מסעדות באזור.

מנחם ויידהורן: ממה שהצלחתי לברר ולבדוק, השחקניות וראשי המשלחת קודם כול אכלו את ארוחת הערב ורק לאחר שסיימו את הארוחה נכנס אדון שבתאי קלמנוביץ'.

מנחם ויידהורן: כך שאין פה עניין שהוא בא ואכל איתם והיה צריך לממן את הארוחה.

מנחם ויידהורן: אני מאמין שאם ראשי המשלחת היו יודעים שהוא אמור להיות בארוחה או לממן אותה הם לא היו נותנים לכך יד.

מנחם ויידהורן: שוב אני אומר, הקשר הוא עם איגוד הכדורסל הרוסי.

מנחם ויידהורן: זה שלמר קלמנוביץ' יש קשרים בכל אירופה ובפיב"א ובאיגוד הכדורסל הרוסי, ומישהו באיגוד הכדורסל הרוסי החליט שהוא יממן את אותה ארוחה בלי שאנחנו, לא איגוד הכדורסל הישראלי ולא ראשי המשלחת, ידענו על כך, אני לא חושב שמהבחינה הזאת היתה פה בעיה של איגוד הכדורסל הישראלי כי עשינו את הטוב ביותר.

מנחם ויידהורן: מי שמכיר את מר יהודה שקמה יודע שהוא מקפיד מאוד בדברים מעין אלה והוא יושב עם כל ראש משלחת שיוצא לנסיעה בחוץ-לארץ ומעדכן אותו.

גלעד ארדן: רק שאלת הבהרה כי אני לא מבין את העובדות.

גלעד ארדן: אם הוא הגיע רק בסוף הארוחה, מתי הוא הספיק כבר ליצור קשר כזה עם השחקניות כדי להתלוצץ איתן?

מנחם ויידהורן: כפי שהדגישו כאן, כפי שמר משה ויינקרנץ אמר, בתום הארוחה ישבו עוד שעתיים או שעתיים וחצי והמשיכו להתלוצץ.

מנחם ויידהורן: לא תוך כדי הארוחה.

מנחם ויידהורן: הוא לא היה בתחילת הארוחה.

ענבל גבריאלי: בסך הכול הדגל המדובר שהשחקניות נתבקשו לחתום עליו כאקט של הבעת הוקרה למר קלמנוביץ' הוא דגל של האיגוד.

ענבל גבריאלי: אולי אתה תוכל לומר לנו על שום מה ההוקרה.

מנחם ויידהורן: אין לי מושג.

מנחם ויידהורן: כרגע שמעתי לראשונה מגברת תמר מעוז על העניין הזה של הדגל.

מנחם ויידהורן: לא שמעתי על כך לפני כן.

מנחם ויידהורן: צריך לבדוק את העניין הזה, מה זה הדגל, מה נעשה ומה קרה.

מנחם ויידהורן: אבל עוד פעם אני אומר, גם אם אותו בן אדם נכנס לאחר הארוחה וישב עם הנבחרת יש פה בעיה.

מנחם ויידהורן: יכול להיות שלא ידעו מי אותו אדם או שלא רצו ליצור מצב שפתאום כל השחקניות קמות ויוצאות החוצה.

גלעד ארדן: כל אחד מהרחוב היה יכול להיכנס ולהתיישב עם מאמן הנבחרת.

מנחם ויידהורן: איגוד הכדורסל הרוסי, שהוא בעצם מי שאירח את הנבחרת, החליט להזמין את מר שבתאי קלמנוביץ'.

יהודה שקמה: אני אומר באחריות מלאה, גם לחברת הכנסת גבריאלי, שאם ראש המשלחת היה מצלצל אלי ומבקש רשות לתת דגלון למר קלמנוביץ' הייתי אומר באופן הכי ברור והכי מוחלט לא.

יהודה שקמה: אז אם נעשתה טעות בנושא הדגלון באיזה אירוע מקומי אני מתנצל בשם איגוד הכדורסל ואנחנו נפנים את העניין הזה ונדאג להוציא הוראות גם בעניין הדגלונים.

ענבל גבריאלי: בשם איגוד הכדורסל ובפני כל תושבי מדינת ישראל.

גלעד ארדן: לא על כל דבר בעולם אפשר להתנצל ולא על כל דבר אפשר לעבור לסדר היום.

יהודה שקמה: אם רוצים דם אז בבקשה, תתלו אותנו.

ענבל גבריאלי: חלילה, לא דם.

ענבל גבריאלי: אבל תבין שזה חמור הרבה יותר.

יהודה שקמה: אני הבנתי.

יהודה שקמה: אני הבנתי את זה כבר הרבה לפני שהסברת לי את זה.

שלומית ניר-טור: אני חושבת שהדיון הזה היה מאוד במקומו.

שלומית ניר-טור: אני חושבת שהנוכחים שלא ידעו בדיוק מה הולך להתפתח ראו שיש פה משהו שראוי שיעלה על סדר היום הציבורי בפני כלל עם ישראל ולא רק בפני התקשורת.

שלומית ניר-טור: אני כן יכולה כנציגת משרד החינוך, התרבות והספורט לצדד בזכות קיומה של ועדה כזאת באיגוד הכדורסל.

שלומית ניר-טור: אני חושבת שהאנשים שמנהלים את הוועדה הזאת הם ראויים.

שלומית ניר-טור: מישהו אמר שאולי היתה צריכה להיות ועדה חיצונית.

שלומית ניר-טור: אני חושבת שדווקא כן איגוד הכדורסל היה צריך להקים אותה.

שלומית ניר-טור: דבר נוסף, אני כנציגה של הנושא במשרד החינוך, התרבות והספורט מבטיחה שקוד אתי ייצא בהקדם האפשרי למאמני ישראל, לעסקנים בישראל, לספורטאיות ולהורים.

שלומית ניר-טור: הקוד האתי יחולק לכל העוסקים בספורט בכלל ולא רק בתחום הכדורסל.

ענבל גבריאלי: אני יכולה לתת לך דוגמה, לא לנושא הדיון אלא לנושא שהעלתה גברת אורנה אוסטפלד.

ענבל גבריאלי: שמעתי באוזניי במגרשים את הדברים שגברת אורנה אוסטפלד מדברת עליהם.

ענבל גבריאלי: אני לא שייכת לאוהדיה של הקבוצה של אורנה, אני שייכת לצדדים האחרים, אלה שמתבטאים כפי שלא צריך להתבטא.

גלעד ארדן: גם אני, דרך אגב.

ענבל גבריאלי: בכל מקרה, אני אומרת בשיא הרצינות, חברוּת אישית ואהדה של קבוצה – הכול טוב ויפה, אבל יש דרכים.

ענבל גבריאלי: בסך הכול אם האוהדים חפצים ביקרה של הקבוצה, בטובתה ובהצלחתה יש דרכים לכפות על האוהדים לסתום את הפה שלהם.

ענבל גבריאלי: אפשר להטיל הפסד טכני או קנסות.

ענבל גבריאלי: אף אחת מהקבוצות לא נמצאת במצב כלכלי כל-כך טוב שתוכל לאפשר לעצמה קנסות.

ענבל גבריאלי: תעשו משהו.

ענבל גבריאלי: הרי הוכח יותר מפעם אחת מה כוחן של מילים, במיוחד כאשר זה נעשה בצורה כל-כך אינטנסיבית, באופן כל-כך מתמשך.

ענבל גבריאלי: ואגב, גברת לאה מלמד וגברת דרורה ברגר, אותו דבר נכון לגבי המילים שנאמרו בערב הזה.

ענבל גבריאלי: למילים יש כוח.

גלעד ארדן: אני רוצה לסכם את הדיון.

גלעד ארדן: קודם כול, אני רוצה להודות לכם על שהגעתם לכאן.

גלעד ארדן: אני קצת חולק על הגברת מלמד.

גלעד ארדן: אני דווקא רואה חשיבות להביא את הנושא הזה גם לתקשורת.

גלעד ארדן: אני חושב שהגענו כאן לאיזה הבנה שגם הכדורסלניות וגם חלק מכם מהווים סמל ומופת הן לדור הנוכחי והן לדור הבא, גם של הספורטאים וגם של הקהל והאוהדים.

גלעד ארדן: בכל זאת חשוב שמאיתנו יבואו איזה נורמות וסטנדרטים ושייראו שגם כשיש תופעות לא ראויות אנחנו מטפלים בהן כפי שצריך ולא מטאטאים שום דבר מתחת לשטיח.

גלעד ארדן: לכן אני חושב שיש חשיבות לכך שהציבור יהיה מודע לטיפול בפרשייה המכוערת הזאת, וצר לי שהפרשייה הזאת קרתה.

גלעד ארדן: אני, יחד עם חברי הוועדה, נוציא מכאן הודעת סיכום שהיא לא מפתיעה, לפחות מבחינת הגינוי להתבטאויות או למעשים שקרו באותו ערב וגם לנוכחותו של אדם שפגע בביטחון המדינה ולמגע שלו עם נבחרת לאומית שמייצגת את מדינת ישראל.

גלעד ארדן: יחד עם זה, ובזה אנחנו אולי כן חלוקים, הוועדה כן מוצאת טעם לפגם בכך שאיגוד הכדורסל הוא זה שהקים את ועדת הבדיקה מתוכו.

גלעד ארדן: אני לא בא בטענות אל האיגוד כי זה מה שהוא צריך היה לעשות אבל יש כאן חשש לניגוד אינטרסים, גם אם אני לא מטיל אפילו רבב קטן באף אחד מן האנשים ואני מודע לכך שמדובר באנשים מקצועיים שמכירים את התחום ונאמנים לו ופעלו לקידומו.

גלעד ארדן: יש פה חשש שיעמידו את האנשים בניגוד אינטרסים מסוים וזה לא ראוי כשמדובר בפרשה כל-כך מהותית.

גלעד ארדן: ודי בכך שהוועדה שמעה איזה סתירה בתיאור העובדות בקשר למעורבות של מר קלמנוביץ' במימון או על כך שהוא קיבל איזה דגל של ישראל, עד כמה שזה נשמע צורם, עם חתימות של שחקניות הנבחרת, שהוא יוכל להציג אותו אחרי שהוא פגע בביטחון מדינת ישראל.

גלעד ארדן: לדעתי זה מצדיק בדיקה חיצונית.

גלעד ארדן: אנחנו רוצים לפנות מכאן, גם בכתב, אל שרת החינוך, התרבות והספורט.

גלעד ארדן: אנחנו חושבים שהוועדה שצריכה לבחון את זה היא ועדה ציבורית שתמונה על-ידי משרד החינוך, התרבות והספורט, ועדה בלתי תלויה.

גלעד ארדן: מר יהודה שקמה, אנחנו לא מחפשים כאן דם.

גלעד ארדן: אנחנו מחפשים פה ועדה שתגדיר נורמות, שתגדיר כללים אתיים ושתגדיר אולי כבר עכשיו גם עונשים.

גלעד ארדן: למרות שאם יש פה עבירות על הטרדה מינית זה בכלל לא כרוך בצורך בוועדה כלשהי, אבל לעתיד שיהיה ברור בדיוק מה העונש שעומד בצד מעשים כאלה.

גלעד ארדן: הוועדה מאוחדת בנושא הזה.

גלעד ארדן: אנחנו נפנה לשרת החינוך, התרבות והספורט, כפי שאמרתי.

גלעד ארדן: אני רוצה שוב להודות לכל המשתתפים ולהשתדל לסיים את הדיון באווירה טובה.

ענבל גבריאלי: אני כמובן מצטרפת למסקנות ולהחלטות שהציג יושב-ראש הוועדה.

ענבל גבריאלי: אני מצטערת, אולי יש לי יותר עניין כאן בשל היותי אישה, ולא שחלילה אני מפקפקת במידת החשיבות שמקנה לזה היושב-ראש.

ענבל גבריאלי: אני רוצה להבהיר לכל הנוכחים שלא מדובר כאן בעוד מקרה של קריאה נרגשת להקמת ועדה.

ענבל גבריאלי: אני אדחף להקמת ועדה חיצונית כי באמת, בלי לפקפק באף אחד מחברי הוועדה, אני חושבת שיש טעם לפגם בכך שאני אבדוק את עצמי, כמו גם שאיגוד הכדורסל או כל גוף אחר יבדוק את עצמו.

ענבל גבריאלי: אם בסופו של דבר לא תוקם ועדה חיצונית ובכל מקרה תמשיך הוועדה הזאת לבדוק את כל הנושאים שהועלו כאן ויינתנו תשובות לכל השאלות שהוצגו, אני הייתי מצפה שאם העובדות תתבררנה כנכונות וייקבע מי בדיוק אחראי לכל אחד מהמחדלים שנעשו שם, אני חושבת שטוב יעשה האיגוד אם ינקוט בצעדים מעשיים כלפי אותם אנשים.

איתן כבל: זה אל"ף-בי"ת.

ענבל גבריאלי: זה באמת לא עוד קריאה ולא עוד נפנוף.

ענבל גבריאלי: גברת לאה מלמד העירה על נוכחות התקשורת.

ענבל גבריאלי: אני אענה לך שהבית הזה שקוף ופתוח לכל הציבור ולכן התקשורת כאן.

ענבל גבריאלי: אבל זה לא היה מצג למען התקשורת.

ענבל גבריאלי: זה עמידה מהותית על הזכות שלי ושלך, של כל הנשים.

גלעד ארדן: תודה רבה.