ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 16, פרוטוקול מספר 405, 2005-02-22 12:00

מל פולישוק-בלוך: שלום, אני פותחת את ישיבת הוועדה.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו נעסוק היום בהצעת חוק של חה"כ רוני בראון ועוד חברים מהליכוד.

מל פולישוק-בלוך: אני מציעה שתציג את החוק.

רוני בר-און: אני רוצה להודות לך על הקצב שבו את מטפלת בחוק הזה, ולחברים, במיוחד ליו"ר הקואליציה שבא לכאן כדי לתמוך בחוק החשוב והראוי הזה.

רוני בר-און: הצעת חוק זאב ז'בוטינסקי עניינה, ולא יכול להיות ויכוח שזה נכון היה, להשוות את מעמדו של אחד משני אבות הציונות למעמדו של בן זוגו או זה שבא לפניו, בנימין זאב הרצל.

רוני בר-און: אני חייב לומר בגילוי נאות וראוי, כי זהו חוק שהוא תמונת מראה של חוק בנימין זאב הרצל.

רוני בר-און: ככל הידוע, זאב ז'בוטינסקי נמנה על דור הנפילים של אבות הציונות, הקדיש את כל חייו להקמת המדינה היהודית בארץ ישראל, והטביע את חותמו המובהק על הציונות ועל דמותה של המדינה, והכל ברוח משנתו של חוזה המדינה, בנימין זאב הרצל.

רוני בר-און: התשתית שהונחה בתורת ז'בוטינסקי, מדינה ליברלית ומודרנית הנשענת על ערכי הדמוקרטיה, על הדאגה לזולת ולא רק הזולת מבני עמך, ואת זה צריך לומר דווקא בימים אלה, ועל ערכי המסורת היהודית, כלכלה חופשית, ליברליזם בהתגלמותו.

רוני בר-און: תכליתה של הצעת החוק היא לקרב אץ הנוער ואת הציבור בכלל לערכי הציונות, כנגזרת של הקניית המורשת הציונית והנצחת זכרם של מנהיגי הציונות.

רוני בר-און: בשידור בטלוויזיה דיברתי על כך.

רוני בר-און: היה נוכח בדיון גם יו"ר סיעת העובדה, שאמר שהסיעה והא באופן אישי יתמכו תמיכה מוחלטת בחוק.

רוני בר-און: לקחתי רשות לעצמי לומר, שגם מפלגה ציונית מובהקת, כמפלגת שינוי, ודאי לא תתנגד ותתמוך בחוק.

רוני בר-און: אני מניח שזה יאחד את כל חלקי הבית, אפילו את המפלגות הדתיות- חרדיות, שהן אינן ציוניות בהגדרה.

רוני בר-און: אני לא אתפלא אם חברים בכנסת שאינם בני העם היהודי, לא ירוצו לתמוך בחוק הזה, למרות שבתורת ז'בוטינסקי, הדאגה לרווחתם ולשיתוף הפעולה איתם, היא הדבר המוגדר ביותר בכל תולדות הציונות.

רוני בר-און: זה האיש הראשון שאמר את זה בפה מלא, לימד את זה ונשבע לדבר הזה.

רוני בר-און: אם יהיו בין האנשים האלה שיבואו להצביע על החוק הזה, אנשים שהם יודעי ספר וההיסטוריה, ובוודאי אלה שמטיפים היום למפלגות הימין לדאוג לרווחתם של בני ערב, כפי שכינה אותם ז'בוטינסקי, איש לא יוכל לעמוד מנגד כאשר ידובר בהנצחת המורשת והדברים שזאב ז'בוטינסקי הגה, אמר וכתב.

רוני בר-און: אני שמח על כך שועדת השרים לענייני חקיקה, בזכות יוזמתו הברוכה של יו"ר הקואליציה, תמכה בחוק.

רוני בר-און: היא השיגה לגבי הרכב המועצה הציבורית, אבל זו היתה ההשגה היחידה שאני קיבלתי.

מל פולישוק-בלוך: מה היתה ההשגה?

רוני בר-און: אני לא זוכר.

רוני בר-און: אם הממשלה לא נמצאת פה, אז אני לא רוצה להעיר דובים מרבצם.

קובי שפירא: היא השיגה על חברי המועצה.

רוני בר-און: האם אתם מערערים על נציגי המכון, נציגי המסדר ונציג המשפחה?

קובי שפירא: כן.

רוני בר-און: האם עם כל היתר שמנויים בסעיף 3א(4) אין לכם בעיה?

רוני בר-און: כיוון שהגדרתי את סלע המחלוקת שלנו מול הממשלה, אני סיימתי.

מל פולישוק-בלוך: אני מבינה שמשרד ראש הממשלה הוא זה שצריך ליישם את החוק.

רוני בר-און: אני אשמח מאוד.

רוני בר-און: המשרד הממונה הוא משרד ראש הממשלה.

מל פולישוק-בלוך: משרד ראש הממשלה מתייחס להרצל ולז'בוטינסקי אותו דבר, לשתי הישיבות הוא לא הגיע.

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שמשרד שאחראי על יישום החוק, מן הראוי שנציגו יהיה כאן.

מל פולישוק-בלוך: לי אין בעיה עם החוק הזה.

מל פולישוק-בלוך: רק אתמול אנחנו בדקנו איך מיישמים הלכה למעשה את חוק הרצל, והופתענו לשמוע שיש פעילות והדברים קורמים עור וגידים.

מל פולישוק-בלוך: יש עוד כמה אנשים מאוד יקרים וחשובים בתולדות הציונות, והשאלה היא האם אנחנו במערכת החינוך ובצבא, שאלה שני הגופים העיקריים שמוציאים לפועל את החוקים האלה, נכניס גם אותם לימי הזיכרון.

רוני בר-און: קל לי לענות על השאלה, מכיוון שנשאלתי אותה עכשיו בטלוויזיה.

רוני בר-און: כל אחד כפי מעלת כבודו וכפי מעלת תרומתו.

רוני בר-און: אנחנו לא נרצה שתורתם ומשנתם של כל אותם המנהיגים של תנועת העבודה ושל התנועה הדתית הלאומית ושל התנועות החרדיות, תקופח.

רוני בר-און: אין מי שיכול לעמוד להתייצב בשורה אחת עם הרצל וז'בוטינסקי.

מל פולישוק-בלוך: מה לגבי הרב קוק.

מל פולישוק-בלוך: אני מחשיבה את הרב קוק.

מל פולישוק-בלוך: , ואני לא אומרת את זה בציניות.

רוני בר-און: אני גם לא אומר בציניות שאני יודע שבכל בוקר בישיבה של שינוי אתם מעלים את זכרו של הרב קוק.

מל פולישוק-בלוך: אני לא מדברת בשם שינוי, אני מדברת בשמי הפרטי.

גילה פינקלשטיין: מי שמכיר את מלי אישית, יודע שהיא לא אמרה את זה בציניות.

רוני בר-און: במיוחד כאשר הסנגוריה באה מהגברת פינקלשטיין, אז אין ספק שהיא אמרה את זה ברצינות.

רוני בר-און: אני אתן לך דוגמא פרקטית שאומרת את הכל.

רוני בר-און: בחלקת גדולי האומה קבורים נשיאי המדינה, ראשי הממשלה, רעיותיהם, יו"ר הסוכנות יהודית, בנימין זאב הרצל וזאב ז'בוטינסקי.

רוני בר-און: זה נכון שהקיר מלא בשמות ולוחות הנצחה של אנשים ראויים, אבל יש מקום שבו ניתן להעביר את העפרון הכחול שיבדיל בין הרצל וז'בוטינסקי, לבין כל יתר המנהיגים של התנועות ושל הציונות, שתרומתם לא תסולא בפז, אבל למעלת שניים אלה הגיעו רק שניים אלה.

קובי שפירא: אני לא אכנס פה לויכוח על מעמדו של זאב ז'בוטינסקי, אבל אני ארצה לתת את מונת החקיקה הכללית, מבחינת ימי הזיכרון שקיימים היום בחקיקה.

קובי שפירא: לפי חוק דוד בן גוריון, "יום ו' בכסלו, יום פטירתו של דוד בן גוריון יהיה יום זיכרון ממלכתי, אשר יצוין במוסדות המדינה, מחנות צה"ל ובתי ספר".

קובי שפירא: חוק יום הזיכרון ליצחק רבין קובע, "כי ביום י"ב בחשוון, יום הרצחו של ראש הממשלה ושר הביטחון, יצחק רבין, יהיה יום זיכרון ממלכתי".

קובי שפירא: חוק בנימין זאב הרצל קובע, "כי אחת לשנה ביום י' באייר, יום הולדת בנימין זאב הרצל, יהיה טקס זיכרון ממלכתי בהר הרצל, מחנות צה"ל ובבתי הספר.

קובי שפירא: יוקדש זמן ללימוד פועלו, חזונו וכו'".

קובי שפירא: בחוק הנצחת זכרו של מנחם בגין, החוק כונן מרכז להנצחת זכרו של מנחם בגין, אבל לא קבע יום הנצחה לזכרו.

קובי שפירא: אני חושב שצריך לשקול, האם יש מקום לחוקק חוק הנצחה שכולל יום זיכרון נוסף, כאשר לפי הצעת החוק נקבע שיום הזיכרון יחול בכ"ט בתמוז, וצוין שמוסדות החינוך יקדישו זמן לזכרו, כאשר מדובר בעצם בחופשה.

רוני בר-און: אין בעיה.

רוני בר-און: אנחנו נעביר את זה ליום הראשון של הלימודים או ליום האחרון של הלימודים.

קובי שפירא: יום הולדתו יצא בדיוק ביום הרצחו של יצחק רבין.

רוני בר-און: נכון.

רוני בר-און: גם על זה אנחנו לא נתווכח.

מל פולישוק-בלוך: כ"ט בתמוז זה יום פטירתו.

רוני בר-און: אני חושב שיום העלאת עצמותיו ארצה היה ביום פטירתו.

קובי שפירא: אני רוצה לספר לכם על סנריום מסוים שאני חוויתי אותו כאשר אני כתבתי את חוות הדעת לוועדת השרים, לא ידעתי מה יילד יום.

קובי שפירא: אני כתבתי שחושב שבאיזשהו שלב צריך לשים סטופ לימי הזיכרון שיש במדינת ישראל.

קובי שפירא: יש לנו מארג רציני של ימי זיכרון, והשאלה אם צריך מדי פעם להוסיף להם ימי זיכרון.

קובי שפירא: כך כתבתי בסימן שאלה.

קובי שפירא: עבר שבוע מאז תמיכה בוועדת השרים, והגיעה הצעת החוק להנצחת זכרו של רחבעם זאבי.

קובי שפירא: כתבתי לוועדת השרים, כי אני מפנה את תשומת לבכם למה שכתבתי בחוות הדעת הקודמת, האם יש מקום לעוד יום הנצחה, כאשר הצעת החוק להנצחת זכרו של רחבעם זאבי, היא שביום ל' בתשרי, יום הרצחו של רחבעם זאבי, יהיה יום הזיכרון.

קובי שפירא: זה לא עזר לי, וזה עבר.

קובי שפירא: אני חושב שזו תמונת מצב.

קובי שפירא: זה לא ייעצר כאן.

קובי שפירא: צריך לזכור שחוק כזה מוביל לכך שגופים נוספים שמאמינים בעוד אנשים שהיו דמויות מפתח במדינת ישראל, לבקש יום זיכרון.

גילה פינקלשטיין: כמו הרב קוק.

קובי שפירא: נכון.

מירב ישראלי: זה הונח כבר.

ענבל גבריאלי: עמותת מורג, שזו עמותה להנצחתו של זאבי, עובדת כבר מספר חודשים עם חברי כנסת של האיחוד הלאומי.

רוני בר-און: קובי, אתה שכחת שטקס הזיכרון לז'בוטינסקי נקבע בהחלטת ממשלה.

רוני בר-און: אנחנו לא ממציאים פה יש מאין.

רוני בר-און: אתה מדבר על ראש ממשלה, דוד בן גוריון, שהמשפחה בחרה מטעמיה שלה, שלא להיקבר בחלקת גדולי האומה.

רוני בר-און: לגבי יצחק רבין, אנחנו לא יכולים להרהר או לערער על הצורך לקיים יום זיכרון.

רוני בר-און: על עניין תאריך האזכור או תאריך הלמידה בבית הספר, אין לנו מחלוקת.

רוני בר-און: מה שיציעו במשרד החינוך, יהיה מקובל עלינו אנחנו לא נביא את הילדים בחופש הגדול לבית הספר כדי ללמוד על כך.

רוני בר-און: אני רוצה לבקש אתל עזרתו של יו"ר הקואליציה בנוגע להתנפלות של הצעות חוק אחרות דומות.

רוני בר-און: יש פה אכן סוג של שאלה.

קובי שפירא: לגבי המועצה, אם החוק הועתק מחוק הרצל, צריך לשנות כמה דברים.

מירב ישראלי: זה לא הועתק.

רוני בר-און: הקטע הזה לא הועתק.

רוני בר-און: בחוק הרצל בסעיף 3, במקום 2 חברים מנציגי ההסתדרות הציונית, יש 8 ואחר כך יש 5 נציגי ציבור.

רוני בר-און: פה הלכנו לדרך אחרת בגלל ההבדל בין ז'בוטינסקי להרצל.

רוני בר-און: המכונים שקיימים בענייני ז'בוטינסקי, הם לא המכונים שקיימים בענייני הרצל.

רוני בר-און: הרצל עמד לעצמו.

רוני בר-און: מבחינת ההתנהלות שלו כלפי העם היהודי, הוא היה האיש שאנחנו לא יודעים את העניינים המשפחתיים שלו.

רוני בר-און: לעומת זאת, בתוכנו עדיין חי נכדו של ז'בוטינסקי.

מל פולישוק-בלוך: אבל אתה לא עושה חוק בהסתמך על הנינים של הנינים.

רוני בר-און: זו משפחה שעמלה וטורחת למען המורשת.

רוני בר-און: היא חלק בלתי נפרד מהתנהלות המורשת, מהמסדרים והמכונים.

מל פולישוק-בלוך: למה שלא תשאיר את זה פתוח ותקבע שיהיו 5-8 נציגי ציבור, מבלי לקבוע מי הם.

מל פולישוק-בלוך: זה ברור שיבחרו את מי שעניינו בז'בוטינסקי.

ענבל גבריאלי: זה לא תמיד ברור.

קובי שפירא: מי שצריך לשמש במועצה הציבורית, אלה אנשים שונים בהתאם לכישורים שלהם ובהתאם ליכולות שלהם, ולא בגלל השתייכותם למשפחה זו או אחרת.

קובי שפירא: הוספת את נציג משפחת ז'בוטינסקי ככזה.

קובי שפירא: האם זה מה שיוביל אותו להיות חבר מועצה ציבורית?

קובי שפירא: אני חושב שיש בזה טעם נפגם.

קובי שפירא: אני רוצה להזכיר שבחוק להנצחת זכרו של יצחק רבין, אין שום נציגות למשפחת רבין במרכז להנצחת זכרו של רבין.

גדעון סער: במקרה הזה מכהנת הבת כיו"ר הוועד המנהל.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו מדברים על החוק.

רוני בר-און: היא הנותנת.

רוני בר-און: אנחנו העלינו את זה על השולחן.

גדעון סער: ברמה הפורמלית אנחנו העלינו את זה בפני היועץ המשפטי לממשלה.

גדעון סער: ברמה הלא פורמלית, אני לא ארחיב.

רוני בר-און: קובי, אתה עושה טעות.

רוני בר-און: כולנו חיים את הרגע וכולנו יודעים מה קורה, מה יש בחוק ומה יש בפרקטיקה.

רוני בר-און: אני העליתי את זה ושמתי את זה על השולחן.

רוני בר-און: אמרתי אלה הגופים, זה שמם, זו הזיקה וזו המשפחה.

רוני בר-און: אני רוצה לעשות את זה ישר ושקוף.

מל פולישוק-בלוך: בואו ניקח את משפחת הרצל למשל.

מל פולישוק-בלוך: ידוע שמשפחת הרצל לא גרה בארץ.

רוני בר-און: אף אחד לא עשה למען המורשת שלו.

רוני בר-און: הוא היה אדם בודד במשפחתו שעסק בדבר הזה.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו מנסים לומר, שאין לנו שום בעיה שיהיו נציגים של משפחת ז'בוטינסקי כנציגי ציבור.

מל פולישוק-בלוך: עם זאת, יש דברים שלא מוכרחים לכתוב אותם בחוק.

מל פולישוק-בלוך: היום ישנה משפחה תוססת וחיה את העניין, אבל אתה לא יודע מה יעשו הנכדים.

ענבל גבריאלי: אבל את לא יודעת גם אם מישהו ימנע מהם להיות נציגים במועצה הציבורית.

ענבל גבריאלי: אם האנשים האלה פעילים בתחום של ז'בוטינסקי, בוודאי שהם יהיו הרוח החיה גם בעוד שני דורות.

ענבל גבריאלי: זה לא נכון יהיה לעשות את זה מלאכותי, אם המשפחה תגיד שנמאס לה מהעניין הזה והיא רוצה לחיות את חייה.

ענבל גבריאלי: אתם לא יודעים מי יהיה הבא בתור במשפחה, אבל אתם כן יודעים שמכון ז'בוטינסקי תמיד יתעסק במורשת ז'בוטינסקי וכך גם המדרשה הלאומית.

רוני בר-און: מהי ההצעה שלך?

מל פולישוק-בלוך: לא לקבוע בחוק את העניין הזה.

מל פולישוק-בלוך: שיהיו 5 נציגי ציבור, שלא תקבעו מאיפה הם יבואו.

רוני בר-און: 5 נציגים אינם מספיקים.

מל פולישוק-בלוך: יהיו 11 נציגים, שחלק מהם תקבע מאיפה הם יגיעו ולגבי חלק מהם לא תקבע מאיפה יגיעו.

רוני בר-און: בסדר.

רוני בר-און: בואי נתקדם לשיטתך.

גילה פינקלשטיין: ז'בוטינסקי היה מנהיג של כל עם ישראל, ולכן אני חושבת שזה היה לכבודו אם היו חתומים על הצעת החוק הזו עוד כמה חברי כנסת ממפלגות אחרות.

רוני בר-און: אני בשמחה אצרף עוד שמות.

דוד פלבר: מצוין פה שיינתנו מלגות לתלמידים במסגרת חלוקת מלגות על ידי המשרד.

דוד פלבר: אני חושב, שיהיה יותר רציני מבחינת המחקר, שלא יהיה מדובר בתלמידים.

דוד פלבר: לתלמידים אין הוצאה ואין להם צורך במלגות.

דוד פלבר: אחרי חוק הרצל וחוק ז'בוטינסקי, מחר הם יבקשו מלגות בשביל להכין שיעורי בית.

רוני בר-און: תלמידים זה גם סטודנטים.

דוד פלבר: לא.

מירב ישראלי: משרד החינוך לא רצה להיות אחראי על סטודנטים.

דוד פלבר: הבעיה היא גם עם מקורות התקצוב.

דוד פלבר: כאשר זה באחריות משרד החינוך, אנחנו נצטרך לגייס תקציב בשביל זה, כדי שלא נצטרך להוציא את זה ממלגות סיוע לתלמידים נזקקים.

רוני בר-און: אל תדאג.

רוני בר-און: לתקציב אנחנו נדאג.

דוד פלבר: אני לא חושב שיהיה נכון לקחת כספים שמיועדים לעזרה סוציאלית, ולהעביר אותם לנושא של מורשת.

דוד פלבר: אם מדובר בסטודנטים, זה צריך להיות מתוקצב על ידי המוסדות או על ידי המועצה להשכלה גבוהה.

סמי ישראל: אני חושב שאתה טועה, ואני אומר את זה כמי שחילק מלגות לאחרונה.

סמי ישראל: אנחנו עכשיו מחלקים מלגות לתלמידים שכותבים עבודות על ז'בוטינסקי.

סמי ישראל: חלק גדול מהתלמידים לא יודע מי זה ז'בוטינסקי בכלל, ודרך העבודות האלה הוא נחשף אליו.

מל פולישוק-בלוך: אין לו מחלוקת איתך.

מל פולישוק-בלוך: הדברים שלו לא הובנו.

מל פולישוק-בלוך: משרד החינוך מחלק היום מלגות על פי חתך סוציו-אקונומי ולא לפי נושאים.

גדעון סער: את קובעת עובדה שהיא לא נכונה.

גדעון סער: תשאלי את נציג משרד החינוך, אם אין נושאים שעל פיהם מחלקים מלגות.

מל פולישוק-בלוך: לפי מה שאמר דוד אתמול, מרבית המלגות מחולקות על פי מצב סוציו-אקונומי ולא על פי נושאים.

רוני בר-און: מרבית זה לא הכל.

מל פולישוק-בלוך: הוא אומר שאם הוא יצטרך לחלק את המלגות לפי נושאים נוספים, אז לא יהיה לו לחלק לפי מצב סוציו-אקונומי.

מל פולישוק-בלוך: לכן, הוא מציע למצוא מקור תקציבי נוסף שיחלק מלגות ולא להגביל את זה רק לתלמידים במערכת החינוך, אלא גם לסטודנטים במקומות אחרים.

סמי ישראל: לדעתי, זה לא נכון לוותר על תלמידים.

סמי ישראל: צריך להוסיף גם את הסטודנטים.

מירב ישראלי: השאלה היא מי ייתן להם את המלגות.

שמעון ראם: משרד האוצר.

שמעון ראם: זה כתוב בהצעת החוק.

מירב ישראלי: בחוק הרצל דובר גם על סטודנטים והורדנו את זה, מכיוון שמשרד החינוך אמר שהוא לא מחלק מלגות לסטודנטים, ואנחנו לא רצינו להתערב למל"ג ולמוסדות להשכלה גבוהה.

מירב ישראלי: אם משרד האוצר רוצה שהמדינה תחלק מלגות, זה משהו אחר.

גדעון סער: מה נשאר בחוק הרצל בסוף?

מירב ישראלי: רק תלמידים.

גדעון סער: אז זה מה שיהיה גם כאן.

רוני בר-און: זה מה שאני רוצה.

דוד פלבר: שם זה היה חוק גמור, וכאן אנחנו נמצאים בשלבי חקיקה וכדאי להאיר את הנושא הזה.

דוד פלבר: אנחנו רוצים שתהיה מודעות בקרב העם לגדולי האומה.

דוד פלבר: אני דיברתי עם חיילים ושאלתי אותם מה זה רמב"ם, והם ענו לי שזה בית חולים בר"ם 2.

יבינה זכאי בראונר: אם אכן מחליטים להרחיב את הסעיף הזה לסטודנטים, צריך שיובהר שהמל"ג צריך לתת את דעתו על הדבר הזה.

יבינה זכאי בראונר: אנחנו לא מייצגים אותו, בטח שלא בהיבט המשפטי.

רוני בר-און: אז אנחנו לא נשנה את הנוסח.

רוני בר-און: אני לא רוצה להכניס לפה עוד מעגל.

שמעון ראם: אפשר לומר, תלמידים בכל הרמות החינוכיות.

רוני בר-און: תעזוב את זה.

חגית מאור: לעניין יום פטירתו של זאב ז'בוטינסקי, הבעיה ידועה.

חגית מאור: אנחנו נשלב את הלימודים על מורשתו במסגרת שנת הלימודים.

רוני בר-און: אבל ביום מוגדר.

חגית מאור: אנחנו צריכים למצוא יום.

קריאה: יום הולדתו, י"ב בחשוון.

חגית מאור: אנחנו לא מערבבים אבל באבל.

רוני בר-און: אנחנו לא עושים מזה אבל.

רוני בר-און: אני הייתי מציע לקבוע את ראש החודש העברי האחרון של שנת הלימודים כיום מתאים.

רוני בר-און: כך יציינו פעם בתוכנית הלימודים גם ראש חודש עברי.

מל פולישוק-בלוך: אתה רוצה לשנות את המועד של היום, או שבמערכת החינוך זה יהיה ביום אחר?

רוני בר-און: יום ההנצחה בבתי הספר חייב להיות, מטבע הדברים, יום אחר.

רוני בר-און: לעניין הטקסים הלאומיים, יישאר היום הקבוע בחוק.

מירב ישראלי: אני רוצה לסכם את הדברים שנאמרו פה היום.

מירב ישראלי: אנחנו מורידים את נציג משפחת ז'בוטינסקי מסעיף 4.

מירב ישראלי: בסעיף 10, יום זאב ז'בוטינסקי יישאר אותו דבר, ואנחנו נוריד את המילים, בבתי הספר, ונמצא לבתי הספר סעיף קטן נפרד.

מירב ישראלי: אי אפשר לנסח את הסעיף מבלי שיהיה תאריך.

רוני בר-און: בין קריאה שנייה לשלישית תביאו את התאריך שעליו החלטתם במשרד החינוך.

שמעון ראם: אם מוחקים את נציג המשפחה, צריך לצרף עוד נציג.

מל פולישוק-בלוך: יישארו 11 נציגים.

רוני בר-און: תוסיפי 3 נציגים למכון ז'בוטינסקי.

דוד פלבר: אנחנו יכולים כבר עכשיו להציע תאריך, ראש חודש אייר.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו לא קובעים עכשיו את המועד.

מל פולישוק-בלוך: אתם תחליטו על זה בנחת ותתנו לנו תשובה תוך כמה ימים.

מל פולישוק-בלוך: מהי ההערכה התקציבית?

מאיר בינג: בהצעות חוק כאלה אין הערכה תקציבית, כי זה בהתאם להיקף הפעילות.

מאיר בינג: הפעילות מוגבלת עד 5,000,000 שקלים.

מל פולישוק-בלוך: האם זה מקובל עליך?

רוני בר-און: אם אני ארצה יותר, אני אבקש יותר.

גדעון סער: בהתחשב בהיקף הפעילות של הנצחת אישים אחרים, אתה לא צריך יותר מזה.

מירב ישראלי: אני מציינת שאין הערכה מדויקת, וזה לא יעלה על 5,000,000 שקלים, לפי הערכת האוצר.

מירב ישראלי: לגבי סעיף 17 של הוראת שעה לשנת הכספים 2005, אנחנו נשאיר אותו כך לקריאה הראשונה, אבל כיוון שהתקציב יעבור, אנחנו נדון בו לקראת קריאה שנייה ושלישית.

רוני בר-און: בסדר.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת החוק.

מל פולישוק-בלוך: ה צ ב ע ה בעד- נגד- אין נמנע- אין תודה רבה, הישיבה נעולה.