ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 16, פרוטוקול מספר 397, 2005-02-08 12:40

מל פולישוק-בלוך: צהרים טובים לכל הנוכחים ולחברי הכנסת שהגיעו לישיבה.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו פותחים את הדיון, אינני יודעת איזה במספר, בנושא אלימות.

מל פולישוק-בלוך: היום הנושא הוא אלימות בספורט אבל נושא האלימות הוא על סדר יומנו, לצערנו, כמעט מדי יום.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה לנצל את העובדה שאנחנו משדרים לקהל הרחב ולספר שבמשך כל הבוקר ועדת החינוך, התרבות והספורט עסקה בנושא חינוך לערכים ושאלה אילו ערכי יסוד אנחנו רוצים להקנות לילדים שלנו, כילדים וכבוגרים.

מל פולישוק-בלוך: יש להניח, וזאת לא השערה אלא ודאות, שאם היינו מקנים את הערכים הנכונים, אם היינו מחנכים יותר לערכים ועוסקים פחות בדברים אחרים לא היינו צריכים את הדיון הזה היום.

מל פולישוק-בלוך: תופעות האלימות שאנחנו רואים במגרשי הספורט, ובמיוחד בכדורגל, מביאות אותנו כמעט מדי שבוע לסף יותר ויותר גבוה.

מל פולישוק-בלוך: אני לא רוצה שנגיע עד כדי כך שנהיה קהי חושים לנושא הזה.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו צריכים לגנות כל מקרה של אלימות, מכל סוג שהוא, על כל רקע שהוא.

מל פולישוק-בלוך: לכן אנחנו נמצאים כאן עכשיו.

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת גם שאנחנו צריכים להחמיר את הענישה.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו מתייחסים בסלחנות יתרה לאלימים במגרשים.

מל פולישוק-בלוך: נכון שאי אפשר להטיל עונש קולקטיבי וזה בעייתי אבל אם אין מנוס אנחנו צריכים לחשוב גם על אפשרויות כאלה.

מל פולישוק-בלוך: אבקש מחבר הכנסת אבו וילן, שהגיש את הנושא לדיון מהיר, לפתוח את הדיון.

אבשלום וילן: צהרים טובים.

אבשלום וילן: תודה גברתי היושבת-ראש.

אבשלום וילן: ביקשתי את הדיון המהיר כאן במליאת הוועדה מכיוון שוועדת החקירה הפרלמנטרית בנושא האלימות בספורט סיימה את תפקידה ב-31 בדצמבר 2004.

אבשלום וילן: המסקנות מוכנות ויונחו על שולחן הכנסת בימים הקרובים.

אבשלום וילן: אבל בינתיים, עד שתקום ועדת המשנה של ועדת החינוך, התרבות והספורט, לנושא האלימות בספורט, והיא תקום בקרוב, האירועים נמשכים.

אבשלום וילן: לצערי הרב בחודש האחרון היו כמה משחקים בעייתיים מאוד.

אבשלום וילן: במקרה בשניים מהם היתה מעורבת קבוצת בני סכנין, פעם אחת כשקהל אוהדיה הותקף ופעם שנייה כשקהל אוהדיה התקיף.

אבשלום וילן: אני חושב שפעם אחר פעם אנחנו מדברים אבל בסופו של דבר נכשלים במבחן התוצאה.

אבשלום וילן: לפני שבוע תקפו שופט ולפני כן היו מהומות קשות מאוד.

אבשלום וילן: אפשר לומר שהאירועים נמצאים בשליטה מבוקרת אבל אני אומר כמחוקק, כמי שעוסק בנושא הזה ב-4 השנים האחרונות, אנחנו במבחן התוצאה לא מצליחים.

אבשלום וילן: שינינו את החקיקה ואפשרנו שיפוט מהיר.

אבשלום וילן: אז כבר תופסים את האנשים, שופטים אותם, אבל איש לא עושה את הבקרה שבזמן שקבוצתם האהודה משחקת הם יישבו בתחנת משטרה, וזה אפשרי על-פי התקנות, שיתייצבו בתחנת המשטרה במקום מגוריהם פעם בשבוע כאשר קבוצתם משחקת ואז העונש יהיה אפקטיבי.

אבשלום וילן: וכל ההסברים, גברתי היושבת-ראש, לא מעניינים אותי.

אבשלום וילן: הוועדה ישבה ודנה עם משטרת ישראל ואימצנו את המודל האנגלי.

אבשלום וילן: המודל האנגלי קובע שנותנים בידי המשטרה כלים ואמצעים, באמצעות מצלמות וידיאו, תפיסה מהירה במגרש, שיפוט מהיר בפני שופט, ולאחר מכן האנשים שמורחקים לשנה-שנתיים מהמגרשים – ובשבוע הבא נקיים דיון על תיקון החוק ונציע לאפשר להרחיק ל-3 שנים – חייבים להתייצב בתחנת משטרה בזמן שקבוצתם משחקת.

אבשלום וילן: אחרת הם שוב במגרש ואיש לא עושה את הבקרה.

אבשלום וילן: בדברים האלה אנחנו נכשלים.

אבשלום וילן: אנחנו נכשלים משום שהשופטים מסתכלים על חומרת העבירה ושוקלים פה ושוקלים שם.

אבשלום וילן: אני לא יכול להחליף שופטים או לבקר אותם, אבל פעמים רבות מאוד הם מתייחסים בסלחנות.

אבשלום וילן: ואלה שכבר עוברים את המחסום ונשפטים ונענשים אין עליהם בקרה, ואז הם נכנסים חזרה למגרשים ולא מתייצבים במשטרה.

אבשלום וילן: כל המערכת לא מתפקדת, ואני אומר את זה בצער.

אבשלום וילן: יש לי ויכוח עם אנשי המקצוע.

אבשלום וילן: אני חושב שגם על קריאות גזעניות צריך לעצור אנשים.

אבשלום וילן: מי שקורא "מוות לערבים" צריך ללכת לשנת מאסר, נקודה.

אבשלום וילן: רק כך מטפלים בזה.

אבשלום וילן: גברתי היושבת-ראש, לפני שבוע ישבתי עם מר דיוויד סטרן, הקומישינר של ה-NBA.

אבשלום וילן: בשנות השבעים הכדורסל המקצועני באמריקה היה רווי באלימות, רווי בסמים ואלכוהול.

אבשלום וילן: מר סטרן, שהוא אדם שקט וסולידי ומאוד לא אלים, ביד ברזל ניקה את המערכת הזאת.

אבשלום וילן: שמעתי שיחה, כשהתקשר אליו שחקן שרק פתח את הפה על שופט, לא עשה שום דבר אחר, ומר סטרן הודיע לו שאם הוא לא יתנצל פומבית הוא יורחק מייד ל-30 משחקים וכל העונה תלך לו.

אבשלום וילן: ושמעתי את ההתנצלות של גדולי כוכבי ה-NBA, איך הם רועדים מפחד מהענישה שתוטל עליהם.

מל פולישוק-בלוך: עכשיו הרחיקו שחקן כדורסל וזה עלה לו כמה עשרות מיליוני דולרים.

אבשלום וילן: זה היה כבר לפני חודשיים.

אבשלום וילן: אבל אני נותן לך דוגמה שהייתי עד לה השבוע, ביום שישי האחרון בפגישתי עם מר דיוויד סטרן.

אבשלום וילן: באותו בוקר מר סטרן הזהיר שחקן כדורסל שניסה רק להתחכם וחייב אותו להתנצל, ואותו שחקן אכן התנצל.

אבשלום וילן: ללמדך שאם החוקים ברורים מאוד ואם אוכפים אותם בלי חוכמות, אפשר למנוע את האלימות.

אבשלום וילן: ל-NBA באים כולם, משפחות, ילדים ונשים, ויש אצטדיונים טובים ויש שירותים והכול, וכולם נהנים מהספורט.

אבשלום וילן: כל שחקן יודע שברגע שהוא רק יתקרב לפעולה אלימה, הקריירה שלו גמורה.

אבשלום וילן: כאן אנחנו מדברים כבר 4 שנים, עושים מאמצים, אולם בסופו של דבר אני חושב שאנחנו נכשלים מדי שבוע במבחן התוצאה.

מל פולישוק-בלוך: איפה הכישלון?

מל פולישוק-בלוך: במשטרה?

מל פולישוק-בלוך: במערכת המשפט?

אבשלום וילן: אני אומר לך באופן ענייני, כל השרשרת לא עובדת.

אבשלום וילן: כל חוליה בפני עצמה היא בסדר אבל כשבודקים את החיבור בין החוליות, תמיד שם זה נופל.

אבשלום וילן: ההתאחדות לכדורגל הריצה קמפיינים נגד אלימות.

אבשלום וילן: היא באמת רוצה; כאשר כבר עוצרים את המתפרעים ומביאים אותם בפני שופט, אחרי שחלק מהם נושרים בדרך, השופטים מרחמים עליהם, כי כולם מכירים את כולם, ובדרך כלל זה ילדים בני 16, 17, 18: אז מה, תדפוק להם את כל החיים?

אבשלום וילן: השופטים בדרך כלל מתרככים; אם כבר תפסו אותם אז אחרי כן אין עליהם בקרה, אין אמצעים; אני גם חושב שהחוק – ולכן ביקשתי לעשות שינוי בחקיקה – לא מספיק חריף.

אבשלום וילן: אני מקווה שבשבוע הבא נאשר את זה במליאה ונגביר את הענישה בהתאם.

אבשלום וילן: אני אומר לך שבגדול כל המערכת לא עובדת.

אבשלום וילן: אני לא מקבל את הסיפור שמכיוון שהחברה אלימה אז הפועל היוצא של האלימות בחברה מגיע גם לספורט.

אבשלום וילן: אין שום סיבה שהספורט יהיה רווי באלימות, ואנחנו מדברים בארץ בעיקר על הכדורגל.

אבשלום וילן: אני חושב שאם נוביל כמה מהלכים דרסטיים בתחום החקיקה והאכיפה ונדון על זה, יש סיכוי סוף-סוף להתחיל לשנות את המצב.

אבשלום וילן: בשלב זה המצב הוא כדלקמן: הליגה בכדורגל מבחינת הרמה – וזה לא שייך לדיון – היא "על הפנים".

אבשלום וילן: אין אפילו מתח בצמרת, יש קבוצה אחת וכל השאר, הכול כבר גמור.

אבשלום וילן: יש יותר מדי אירועים בשנה האחרונה סביב בני סכנין, שבחלקם הם פועל יוצא של פעילות ספורטיבית, בשל סגנון המשחק של בני סכנין, ובחלקם הם פועל יוצא של גזענות.

אבשלום וילן: התופעה של אלימות כלפי שחורי עור וכלפי ערבים בכדורגל הישראלי היא התבהמות חברתית נוראית.

אבשלום וילן: יש כאן את הדוח של ארגון "משואה", את יכולה לקרוא אותו.

אבשלום וילן: הם מתבססים על הדיווחים שאנחנו מקבלים מדי שבוע מהקרן החדשה לישראל, ששולחת מדי שבוע לכל אחד מן המגרשים 4-5 מתנדבים והם עושים שקלול – מה אמר הקהל וכיצד הוא התנהג, ואת רואה שם את התופעות הללו.

מל פולישוק-בלוך: השחקנים עצמם מגיבים, יוצאים חוצץ, יוצאים בנחרצות נגד התופעות האלה?

מל פולישוק-בלוך: מה הם עושים?

אבשלום וילן: השחקנים במקרה הטוב שותקים ולא מתערבים.

אבשלום וילן: אתן לך דוגמה.

אבשלום וילן: היה שחקן של קבוצת ביתר ירושלים שהיו לו שני "חטאים" כבדים מאוד: הוא היה כהה עור והוא היה מוסלמי.

אבשלום וילן: הוא הוצא מהקבוצה משום שאוהדי ביתר ירושלים איימו שהוא עלול להירצח חי מכיוון שהוא נושא בשתי תוויות בלתי אפשריות, ותחת איומים הוא כמובן לא יכול היה לשחק ועזב.

מל פולישוק-בלוך: מה עשו החברים שלו לקבוצה?

מל פולישוק-בלוך: זאת השאלה שלי.

אבשלום וילן: מה הם יעשו?

מל פולישוק-בלוך: הם גינו?

אבשלום וילן: בוועדת החקירה בראשותי הופיע מנהל ביתר ירושלים לאחר שהמשטרה כבר תפסה את אלה שכמעט הפכו את האוטובוס של הקבוצה, כמעט הרגו אותם.

אבשלום וילן: ואז הסביר המנהל: מכיוון שביתר ירושלים כולה היא משפחה אחת, כולם מכירים את כולם, והילד שנתפס הוא ממשפחה טובה וסתם התפרחח וכולי, אז באה הנהלת ביתר ירושלים וביקשה לבטל את ההליכים המשפטיים כנגד אותו נער.

אבשלום וילן: המשטרה לא הסכימה לכך.

אבשלום וילן: השחקנים והמאמנים יודעים היטב שאם הם ישתתפו בחגיגה הזאת הם ייקנסו וייענשו קשות.

אבשלום וילן: במקרה של בני סכנין, שנמצא עכשיו בבירור משפטי בהתאחדות לכדורגל, שיסתיים השבוע, המתפרע, שהיה חבר מקורב להנהלה, שישב על ספסל הקבוצה, שהתפרע בצורה חמורה ביותר, נעצר מייד וייענש.

אבשלום וילן: לפני שנה היה לנו אירוע דומה במגרש בני יהודה, שאחד האנשים התפרץ פתאום אל תוך המגרש, וגם הוא היה מקורב להנהלת הקבוצה.

אבשלום וילן: יש כאן בעיה.

אבשלום וילן: למרות שזאת עבירה פלילית, מי שיורד לכר הדשא או פוגע בשופט עובר עבירה פלילית חמורה, אנחנו לא מצליחים לאכוף את הדברים האלה במאה אחוזים.

אבשלום וילן: וכאן זה תרבות ה"סמוך" הישראלית, כולם מכירים את כולם, "נסתדר", "עזוב", "בסוף זה בכלל לא משנה".

אבשלום וילן: התרבות הזאת היא בעייתית מאוד מהבחינה הזאת.

מל פולישוק-בלוך: אתה אומר למעשה שהשחקנים הם משתפי פעולה.

מל פולישוק-בלוך: לא שהם עצמם אלימים אבל הם לא יוצאים נגד האלימות בצורה מפורשת.

אבשלום וילן: הם יהיו מוכנים להשתתף בקמפיין הסברה נגד האלימות ויתמכו במאבק הזה, השחקנים הם הרי הראשונים שנפגעים מאלימות.

אבשלום וילן: יש כאן בעיות.

אבשלום וילן: יש כאן דברים בלתי נסבלים.

אבשלום וילן: למשל בכדורסל השחקנים השחורים הטובים מורמים על כפיים.

אבשלום וילן: בכדורגל יש גזענות כלפי שחקנים שחורים, כשמשמיעים כלפיהם נהמות, דברים מזעזעים.

אבשלום וילן: אם יום אחד כאשר תישמע קריאה כמו "מוות לערבים" או נהמות כלפי שחקנים שחורי עור היו יפסיקו את המשחק ויאמרו לקהל: או שזה ייפסק או ששתי הקבוצות יפסיקו את המשחק, אולי אפשר יהיה ליצור הלם באותה נקודת זמן, אבל עד היום השיקול היה לא להפסיק את המשחקים, לא לפגוע בליגה הסדירה כי זה מאוד בעייתי.

אבשלום וילן: כשאתה מתחיל לפגוע במשחק, אתה לא יודע מתי אתה מתחיל ואיך זה ייגמר, ויש חשיבות לרצף.

אבשלום וילן: יש לנו ליגה ללא מתח מיוחד, אנחנו עדיין לא במחזורי הסיום ותראי מה מתרחש בחודש האחרון.

מל פולישוק-בלוך: יש לי תחושה, ממה שאני שומעת וקוראת, שהשחקנים עצמם לא הפסיקו אף משחק, לא קמו וגינו ואמרו: אתם האוהדים שלנו, אנחנו אומרים לכם איך להתנהג.

מל פולישוק-בלוך: זה קורה הפוך – האוהדים קובעים איך מתנהגים והשחקנים לא נוקטים צד בעניין הזה.

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שזה אחד הדברים שצריך לשנות כאן.

אבשלום וילן: בשבוע הבא תעלה לדיון בוועדה הצעת חוק להכנה לקריאה ראשונה.

אבשלום וילן: אני גיבשתי את עמדתי, למרות התנגדות נציגי המשטרה ונציגי משרד המשפטים, שעל קריאות גזעניות צריך להעניש, לתת עד שנת מאסר.

אבשלום וילן: עד שלא יכנסו כמה אנשים לכלא על התנהגות כזאת לא נצליח להתחיל לטפל בזה.

אבשלום וילן: למרות שאמרו לי שבחוק הקיים יש כלים להעניש, עוד לא העמידו אף אדם אחד לדין על עבירה כזאת.

אבשלום וילן: דבר שני, אני כותב בדוח הסיכום של הוועדה: אם לא ימומש המודל האנגלי כמו שצריך – ושם זה היה מאמץ לאומי – אנחנו נחזור על הניסיון של אנגליה רק אחרי שיהיו אצלנו הרוגים, רק אז נתחיל לנקוט את הצעדים הדרושים.

אבשלום וילן: באנגליה שדרגו את האצטדיונים, הקימו ועדת חקירה ממלכתית בראשות שופט.

אבשלום וילן: כל מה שעשו שם נעשה תוך הסכמות, תוך גיוס הון ציבורי וגם הון פרטי.

אבשלום וילן: שדרגו את כל האצטדיונים מחדש, יצרו תשתית שונה לחלוטין.

אבשלום וילן: אצלנו בארץ, לצערי, להוציא 3-4 אצטדיונים שהם ברמה סבירה, כל השאר מתחת לכל סטנדרד אירופאי מקובל.

אבשלום וילן: לצערי הכספים של הטוטו, למרות שיש לו קרנות והוא מנוהל בסדר, לא מנוצלים, בניגוד לדוח הוועדה שהמליץ על בניית כמה מגרשים אזוריים בליגות הנמוכות ושדרוג מגרשים בליגות הבינוניות.

אבשלום וילן: להוציא אצטדיונים בליגת העל, שגם שם אם תשווי אותם לרמה באירופה זה בדיחה.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו לא מטפלים בזה כרגע אם כי זה צד אחד של המערכת.

אבשלום וילן: כל הדברים קשורים זה בזה.

אבשלום וילן: כאשר אתה נכנס לאצטדיון נורמלי, עם שירותים נורמליים וכולי, אנשים מתנהגים אחרת.

אבשלום וילן: תלכי למגזר הערבי ותראי מה רמת המגרשים שם, וזה לרוב קבוצות שמשחקות בליגות הבינוניות ואפילו העליונות, ותביני את עוצמת הבעיה.

מל פולישוק-בלוך: אני מסכימה אתך בהחלט שיש קשר בין כל הדברים אבל אני רוצה שלפחות מכאן נצא עם הכרזה ברורה שאין לנו סובלנות וסבלנות לאלימות ולגזענות מכל סוג שהוא, בלי שום קשר לתנאים.

מל פולישוק-בלוך: זה דבר בסיסי ביותר.

מל פולישוק-בלוך: חבר הכנסת טאהא, בבקשה, גם אתה הגשת הצעה לסדר.

ואסל טאהא: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, ספורט הוא ערך חינוכי חשוב, שנוצר בכדי לחנך את הצעירים, לחנך את האוהדים, לחנך את כל מי שחפץ להשתתף בפעילות ספורטיבית כלשהי.

ואסל טאהא: אבל לצערנו אנחנו רואים במגרשים במדינת ישראל שהערך הזה כאילו התהפך על ראשו.

ואסל טאהא: במקום לחנך לספורט, הצעירים מקבלים חינוך לאלימות.

ואסל טאהא: אם אנחנו נסתכל קצת אחורה, לפני שבני סכנין עלתה לליגת העל, האם לא היתה אז אלימות במגרשים?

ואסל טאהא: היתה אלימות.

ואסל טאהא: אחרי המקרה האחרון עם בני סכנין, האם לא היתה עוד אלימות?

ואסל טאהא: רק אתמול האוהדים של נצרת עלית שברו את האוטובוסים של קבוצת בני יהודה.

ואסל טאהא: זאת לא אלימות?

ואסל טאהא: בין קבוצות בני יהודה ופתח תקווה האם לא ראינו אלימות?

ואסל טאהא: היתה אלימות.

ואסל טאהא: אז למה מדיניות העליהום רק על בני סכנין?

ואסל טאהא: זאת השאלה.

ואסל טאהא: כשהדבר נוגע לבני סכנין, כולם קמים – התקשורת, הטלוויזיה, הכתבים – מתחילים לנפח ולהמציא דברים שלא היו מעולם.

ואסל טאהא: לא היה אגרוף, וזה התברר גם בחקירה, לא היה אגרוף ולא שום דבר.

ואסל טאהא: אולי היו דחיפות, אולי הוא דחף אותו, אולי נדחפו שם.

ואסל טאהא: אבל לא צריך לנפח את המקרה הזה עד שהוא ייהפך כאילו לעימות בין ערבים ויהודים, בהסתה של קהל רב אחד כנגד השני.

ואסל טאהא: זה הערך הספורטיבי שאנחנו מצפים לו ושאנחנו רוצים בו?

ואסל טאהא: בתור חבר כנסת אני מייצג חלק גדול מהאוכלוסייה הערבית והמלצתי להם שייצאו מהליגה, שינטשו את הליגה הישראלית אם מדיניות העליהום הזאת נמשכת, אם בגלל טעות פה ושם של בני סכנין מתקיפים אותם.

ואסל טאהא: אז תעשו ליגה אחרת.

אבשלום וילן: אתה יודע שאני מקבל כל שבוע איומים מאוהדי ביתר ירושלים, שטוענים שאני מפלה אותם?

אבשלום וילן: עזוב.

ואסל טאהא: אולי אני מגזים אבל זאת התחושה שלנו.

ואסל טאהא: אני מעביר לכם את התחושה ששוררת ברחוב.

ואסל טאהא: מה לנו עם ביתר ירושלים, כשעושים מצור על 20,000 אוהדים בכדי להוציא שחקנים מהמגרש, וכשעוצרים ערבים ומכניסים אותם לבית-סוהר, וכששומעים קריאות כמו "בוז לערבים", "מוות לערבים".

ואסל טאהא: תארו לעצמכם שזה יקרה עם קבוצה ערבית במגרש בכפר כנא או בסח'נין או בנצרת.

ואסל טאהא: אני אומר לכם שזה לא קורה, לפחות אני לא שמעתי שמישהו מהאוהדים בסח'נין או בנצרת אמר "מוות ליהודים".

ואסל טאהא: הם יגידו שהם נגד דבר כזה ושאם אדם אחד יקרא קריאה כזאת הם יתנגדו לו ויגידו לו שהוא טועה ושהם בעד שהוא ייענש.

ואסל טאהא: אז למה לא מענישים את האוהדים האלה הקבוצתיים, שהם לא אוהד חריג אחד אלא אלפי אוהדים שעומדים באצטדיון "טדי" וצועקים "מוות לערבים"?

ואסל טאהא: למה לא מענישים אותם?

ואסל טאהא: אני בעד ענישה, אני בעד שיענישו אדם כזה שצועק קריאות גזעניות.

מל פולישוק-בלוך: ישר צריך לסגור את המשחק, זה כל מה שצריך לעשות.

ואסל טאהא: אני פונה גם לתקשורת.

ואסל טאהא: כוועדה אנחנו חייבים לפנות גם לתקשורת.

ואסל טאהא: לא יתכן שהתקשורת תעשו עליהום נגד בני סכנין.

ואסל טאהא: יש כנראה כתבים שמעוניינים בתסיסה הזאת, שמתסיסים את הקהל, מתסיסים את העיתונות, מתסיסים את כלי התקשורת, ואז זה מתנפח ומתנפח ומתגלגל עד שזה נהפך לקושייה קשה מאוד ובעייתית.

ואסל טאהא: לסיום אני רוצה לומר שבאמת צריך להחזיר את האוהדים למוטב, להיגיון, ואי אפשר להחזיר אותם להיגיון בלי ענישה רצינית.

ואסל טאהא: אני בעד ענישה רצינית גם אם זה מחייב חקיקה.

ואסל טאהא: הסתה גזענית – צריך להעניש עליה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני תמים-דעים עם כל מה שנאמר לפניי אבל אני מבקש להעיר נקודות נוספות בנושא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הייתי במשחק האחרון בין בני סכנין לבין ביתר ירושלים באצטדיון "טדי" בירושלים וראיתי דברים מקרוב, וישבתי שם עם האנשים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב שמה שקורה שם הוא בלתי נסבל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אינני יודע אם ענישה באופן כוללני יכולה להעביר את המסר או לתקן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בוודאי דרושה ענישה, ואפשר להעניש גם את האוהדים האלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אפשר להעניש אותם על-ידי הענשת הקבוצה שלהם, או על-ידי מניעת כניסתם למגרש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה הבעיה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברגע הראשון שאוהדי ביתר ירושלים יקראו "מוות לערבים" המשחק צריך להיות מופסק וביתר תפסיד בנקודות ובמשחק הבא תשחק ללא קהל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אפשר לעשות את זה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה הבעיה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני דווקא שמעתי גם קולות של אוהדי בני סכנין שצרמו לי, התביישתי בזה, לא רציתי בזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא רוצה שילמדו את הדברים האלה בקהל שלנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ישבתי על-ידי השר אולמרט ומר מרידור והאמת היא שבהתחלה לא הבנתי, ואז צעיר אחד הסביר לי שאוהדי בני סכנין קוראים קריאה כזאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אמרתי: בושה וחרפה, אני לא רוצה את זה, ואמרתי את זה לקהל שלי ולהנהלה שלהם ולציבור כולו ואמרתי את זה בתקשורת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא רוצה שילמדו בדרך הרעה הזאת איך לענות על דברים כאלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הדבר הזה מגונה וחייב להיפסק, ואפשר להפסיק אותו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברגע שביתר ירושלים והקהל שצורח צעקות כאלה יידע שיש על זה תשובה ויש על זה עונש ויש על זה טיפול משטרתי לא פחות נוקשה מהטיפול שנעשה בקבוצות אחרות, הם יידעו איך להפסיק את זה והם ילמדו את השיעור.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני יודע שהמשטרה עושה שם עבודה ואני יודע שאי אפשר לקנא בה איפה שהיא נמצאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל דבר אחד חייבים לשים לב, אסור שהקהל יראה שהמשטרה נוהגת איפה ואיפה ושהיא מטפלת באופן שונה בבני סכנין לעומת אחרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה יקלקל את כל התמונה, זה יקלקל את כל המסר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתם חייבים לנתק את עצמכם מכל האווירה הזאת ובפועל, על-ידי ההתנהגות שלכם, להראות שאתם באמת לא נוהגים איפה ואיפה ואתם לא מוכנים לסלוח לאוהד של קבוצה שנוהג באופן כזה בגלל שהוא נמצא כאן או נמצא שם בזמן שאתם מטפלים בכל הכוח באוהדים אחרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני רוצה לחזור למשחק האחרון של בני סכנין.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי חבר הכנסת ואסל טאהא דיבר על השופט, שלא היתה תקיפה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא ראיתי תקיפה ואני לא יודע מי ראה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: דיברו שם שעיתונאית קיבלה כיסא בראש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: איפה הכיסא בראש?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: איפה הפצע?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: איפה הדם?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה קרה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: איפה הכיסא שנתלש ופגע בראש של בן אדם ולא גרם לשום תוצאה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למה צריך לנפח דברים כאלה, למה צריך לברוא אותם?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה, לא טוב שבני סכנין נמצאת בליגה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למה זה לא טוב?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב שזה דווקא טוב והם משרתים טוב את הציבור ואת המדינה ואת הדו-קיום וכל מה שהם עושים חייבים כולנו לכבד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הם למעשה סובלים פעמיים בנושא הזה: סובלים במגרשים, סובלים בהפליה, וסובלים גם כאשר הם תמיד על הכוונת בים של עוינות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זאת המדינה שאנחנו רוצים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זאת החברה שנתפאר בה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גברתי היושבת-ראש וחבריי, אני חושב שהדברים הגיעו כבר לקו האדום, אם לא חצו אותו, וחייבים להתעשת, ויפה שעה אחת קודם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ההתעשתות במקרה הזה חייבת להיראות בשטח, צריך לנקוט פעולות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ואת הקהל הזה שאינו יודע אלא לנבל את הפה ולקלל את הערבים ואת האיסלאם ואת הנביא ואת כל מה שטוב חייבים פעם אחת ללמד לקח, וזה אפשרי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין יותר קל מזה, אפשר לגעת איפה שכואב להם, למנוע מהם להיות בכלל במגרש, ואת הקבוצות שלהם להעניש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ואת אלה מקבוצת ביתר ירושלים שהלכו לבקש להקל בדינו של אותו פרחח שהמשטרה רצתה להגיש למשפט – מה זאת אומרת "כולנו משפחה אחת", אדוני חבר הכנסת וילן?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זאת משפחה רעה מאוד, משפחה גרועה, משפחה שצריך ללמד אותה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם זאת המשפחה וזאת הדרך וזאת ההתנהגות הגיע הזמן לומר למשפחה הזאת: די! תחזרו לשפיות! זה לא יכול להימשך כך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב שניתן לעשות את זה ואני דורש מכל בעלי הסמכויות, אלה שיושבים בהתאחדות לכדורגל, אלה שיושבים בבתי-המשפט ובמשטרה, אתם נותנים את הדוגמה, אתם מי שמעביר את המסר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתם יכולים להעביר אותו כך ויכולים להעביר אותו אחרת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עד עכשיו זה עבר אחרת, זה עבר לא טוב, והמציאות מוכיחה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חייבים לפתוח דף חדש ולשנות גם את היחס וגם את ההתנהגות כלפי הקבוצות האלה וכלפי הקהל הרע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

מל פולישוק-בלוך: תודה.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו תיכף נעבור להתאחדות לכדורגל, למשטרה ולמינהל הספורט במשרד החינוך.

מוחמד ברכה: הפטפטן המהולל מר אבי רצון עומד בתוכנית שלו ואומר שהוא שונא את אייל לחמן, המאמן של בני סכנין, ובגלל זה הוא שונא את סכנין.

מוחמד ברכה: השדר מר רמי וייץ לא בוחל במילים כשהוא משדר בשידור ישיר את המשחק של בני סכנין תוך התקפה פרועה ומעליבה על הקבוצה.

מוחמד ברכה: אף אחד עדיין לא מינה לא את מר וייץ ולא את מר רצון כשופטי כדורגל.

מוחמד ברכה: יש שופט במגרש והוא אמור לשפוט את המשחק ואת העבירות.

מוחמד ברכה: אבל האווירה הציבורית ניזונה מאמירות כאלה.

מוחמד ברכה: או שהאווירה הציבורית הגזענית הדוחה את הערבים ודוחה קבוצה ערבית – אגב, היא לא קבוצה ערבית, היא קבוצה מעורבת, גם בין-לאומית, גם ערבית, גם יהודית, הכול יש בה – האווירה הציבורית הזאת כנראה מגרה אי-אלו כתבים נחותים לנגן על אותן מנגינות ונימים נחותים שקיימים בתוך הקהל הזה.

מוחמד ברכה: לכן קל מאוד להיטפל לבני סכנין.

מוחמד ברכה: לפני כמה חודשים היה משחק באשדוד, בין קבוצת בני סכנין לבין קבוצת אשדוד.

מוחמד ברכה: שחקן ברמה בין-לאומית, מר חיים רביבו, היה שותף לדבר עבירה עם כל הקבוצה ועם האוהדים, שעשו מצור על אוהדי בני סכנין ועל שחקני בני סכנין, ויש כאלה שנפגעו, ואחד מהם היה בבית-חולים אפילו.

מוחמד ברכה: אז לא שמענו על ענישה ועל עליהום, זה עבר בקלות.

מוחמד ברכה: במשחק בין בני סכנין לבין ביתר ירושלים, עליו דיבר חברי חבר הכנסת דהאמשה, אוהדים של ביתר ירושלים רדפו ברחובות אחר אוהדים של בני סכנין, קבוצות של אוהדים הלכו "לצוד ערבים" שיצאו מן המגרש, שזה נורא ומזעזע כל אדם אבל על אחת כמה וכמה כשמדובר ביהודים.

מוחמד ברכה: המחזות האלה, של חיפוש אחר ערבי כדי לפגוע בו, היו במקום מסוים בתקופה אחרת ונגד עָם אחר.

מוחמד ברכה: והדברים עוברים.

מוחמד ברכה: ביתר ירושלים לא הוענשה.

מל פולישוק-בלוך: אני רואה גם שפוליטיקאים בכירים מאוד מזדהים עם הקבוצה ויושבים שם.

מל פולישוק-בלוך: לא שמעתי איזה גינוי דרמטי.

מוחמד ברכה: גברתי היושבת-ראש, זה קלאסה, זה כאילו חלק מהסטטוס הציבורי, שהפוליטיקאי מחובר לעם ולהמונים.

מוחמד ברכה: אני חושב שגזענות צריכה להיחשב לעבירה ספורטיבית, לא רק לעבירה פלילית.

מוחמד ברכה: גם על-פי חוקי ההתאחדות לכדורגל והתקנות של ההתאחדות לכדורגל שופט כדורגל רשאי, ואפילו חייב במקרים מסוימים, לעצור את המשחק – אני לא אומר להפסיק אותו – עד שיופסקו הקריאות הגזעניות.

מל פולישוק-בלוך: את זה הוא יכול לעשות גם היום, אני מתארת לעצמי, הוא לא צריך חוק מיוחד.

מל פולישוק-בלוך: נכון?

מוחמד ברכה: אני חושב שאין לו סמכות כזאת, לפי מיטב ידיעתי.

מוחמד ברכה: אבל אני לא בקיא, אני לא הסמכות בעניין הזה.

מוחמד ברכה: אני חושב שגזענות והסתה צריכות להיות עבירה גם ברמה של הספורט, לא רק ברמה של סדר הדין הפלילי שהמשטרה אמונה עליו, ואני חושב שהיא צריכה לנקוט ביד קשה יותר.

מוחמד ברכה: אלה תופעות שאנחנו חיים איתן אבל אני מתקומם במיוחד מכיוון שהפעם גדשה הסאה, כפי שאומרים, כששופט כדורגל שנשלח מטעם איגוד השופטים בחסות ההתאחדות לכדורגל כתב דוח שקרי ביודעין.

מוחמד ברכה: יכול להיות שהיתה התפרעות ואני לא יודע מה אבל בטוח שמה שהוא כתב היה שקר בכוונה תחילה.

מל פולישוק-בלוך: מכיוון שהאיש איננו כאן, ואני שמעתי על חילוקי הדעות בעניין הזה, אז בוא לא ניתן לו ציונים כאלה או אחרים ולא נאמר אם זה שקר או לא שקר.

מוחמד ברכה: אפשר לפתור את הבעיה בצורה הגונה מאוד, אני לא מתנפל על האיש.

מוחמד ברכה: מה שבטוח, והיום מוסכם, גם אחרי שהקבוצה עמדה בפני כבוד השופט אלחדיף בבית-הדין המשמעתי של ההתאחדות לכדורגל, עכשיו ברור שלא היה אגרוף, אין על כך מחלוקת.

מוחמד ברכה: הוא יכול היה לטעות אם הוא היה רואה שאגרוף נשלח לכיוון שחקן אחר או כלפי חבר הנהלה אבל הוא לא יכול היה לטעות לגבי עצמו, אם הוא קיבל אגרוף או לא קיבל אגרוף, והוא לא יכול לטעות עד כדי כך ואחר-כך לגלגל עיניים, אחרי שהדברים התבררו, ולהגיד שהוא לא בטוח.

מוחמד ברכה: אבל בהתחלה הוא היה בטוח, עד כדי כך שהוא הלך לבית-חולים וקיבל טיפול.

מוחמד ברכה: אבל בטלוויזיה רואים שהוא המשיך לרוץ כמו סוס אציל.

מוחמד ברכה: אני קורא למשטרה ולהתאחדות לכדורגל להתייחס לדוח הזה כעבירה פלילית ועבירה ספורטיבית, בשל עדות שקר ובשל התחזות.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו לא עושים כאן משפט.

מוחמד ברכה: אני קורא להם לבדוק את זה.

מל פולישוק-בלוך: אז תשלח להם מכתב.

מל פולישוק-בלוך: אני מבקשת לא לעשות כאן משפט, בפרט שהאדם אינו נמצא כאן, זה פשוט לא הוגן.

מוחמד ברכה: אני פונה גם למשטרה שיחקרו ויסיקו את המסקנות שלהם.

מל פולישוק-בלוך: אני מבינה שהיתה בדיקה, היתה חקירה, ותיכף נשמע.

מוחמד ברכה: יש לי יסוד להניח שהאיש הזה חיפש את קבוצת בני סכנין.

מוחמד ברכה: ב-6 המשחקים האחרונים הוא לא שלף אף לא כרטיס אדום או כרטיס צהוב אחד ואילו במשחק הזה הוא שלף שני כרטיסים אדומים וכמה כרטיסים צהובים, ואחר-כך הגיש את הדוח המעוות והשקרי הזה.

מל פולישוק-בלוך: חבל שאתה מסיט את הדברים לכיוון שאנחנו לא רוצים לגשת אליו.

מל פולישוק-בלוך: זה לא עניין אישי של אדם כזה או אחר.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו דנים כאן בתופעה.

מוחמד ברכה: זה חלק מן הדברים שמזינים את האלימות, גברתי היושבת-ראש.

מוחמד ברכה: לייצר שקרים בצורה כל-כך גסה – זה מזין את האלימות.

מוחמד ברכה: זה מעמיד את הקבוצה באור שלילי מאוד ואז אפשר לפגוע בה ואפשר לקרוא נגדה קריאות גזעניות ומתירים את דמה.

מל פולישוק-בלוך: למה לדעתך יש את העליהום הזה?

מל פולישוק-בלוך: אתה מדבר על התקשורת, אתה מדבר על השופטים.

מוחמד ברכה: לא השופטים.

מוחמד ברכה: השופט הספציפי הזה.

מל פולישוק-בלוך: ממה זה נובע?

מל פולישוק-בלוך: רק בגלל שזאת קבוצה ערבית?

מוחמד ברכה: במדינת ישראל זה מספיק, זה די והותר.

מל פולישוק-בלוך: זה קצת פשטני.

אבשלום וילן: אני חושב שיש כאן פרופורציה לא נכונה של הדברים.

אבשלום וילן: בני סכנין היא קבוצה טובה, היא זכתה לפני שנה בגביע המדינה.

אבשלום וילן: יש לה מאמן שמשחק בסגנון חריף, מה שנקרא, חוקי אבל חריף.

אבשלום וילן: הם משחקים חזק ואגרסיבי.

אבשלום וילן: זאת שיטת העבודה שלו, כך הוא משחק.

אבשלום וילן: בקבוצה יש יהודים וערבים וזרים, שחקנים מכל הסוגים, אבל זה סגנון המשחק שלו.

אבשלום וילן: הם מקבלים באמת הכי הרבה כרטיסים צהובים בליגה כי זה חלק משיטת המשחק של המאמן, כך הוא עובד.

אבשלום וילן: אם מחר הוא יאמן את מכבי תל-אביב כך הוא יישחק גם שם.

אבשלום וילן: על רקע זה מוציאים נגדם באמת הרבה כרטיסים צהובים וגם אדומים.

אבשלום וילן: תוסיפי לכך שזאת קבוצה ערבית, שמגיעה לליגה רווּית מתחים, ואת מקבלת את התבשיל של מה שקורה כאן.

אבשלום וילן: אבל חס וחלילה לא הייתי אומר שבגלל שבני סכנין היא קבוצה ערבית אז שופטים מחפשים אותה.

אבשלום וילן: זה לחלוטין לא נכון.

ואסל טאהא: יש ציבור שלא נעים לו לראות קבוצה ערבית בליגת העל.

אבשלום וילן: ויש ציבור גדול שנעים לו מאוד דווקא לראות את זה, יש ויש.

מוחמד ברכה: תסביר לי למה השופט אמר שהוא קיבל אגרוף כאשר אתה יודע ואני יודע שזה לא נכון?

אבשלום וילן: היתה שם מהומה.

אבשלום וילן: פעם אחרונה שנכחתי כאשר מישהו קיבל אגרוף היתה כאשר גברת שולמית אלוני קיבלה מהפרחח מברוקלין אגרוף בבטן.

אבשלום וילן: מכיוון שהייתי עד המלך וראיתי וגם תפסתי את הפרחח הזה אני יודע, לפעמים ויכוחים על אגרוף מקבלים תאוצה בתקשורת, והיא היתה מנהיגת המפלגה שלי ועשתה מזה פסטיבל שלם, אבל תאמין לי, זה היה "דרדלה".

אבשלום וילן: אבל זה לא משנה.

אבשלום וילן: עצם העובדה שמישהו ניגש לשר בישראל וניסה לאיים עליו באלימות היא הנותנת.

אבשלום וילן: במקרה דנן היתה שם מהומה, היה שם בלגן, השופט הרגיש מאוּים והדברים יצאו משליטה.

אבשלום וילן: אנחנו צריכים להיות זהירים מאוד בנושאים הללו.

אבשלום וילן: אני באמת חושב שיש בעיה אמיתית של התנהגות גזענית במגרשים.

אבשלום וילן: אני לא חושב שאת בני סכנין שונאים יותר או פחות בגלל שהיא קבוצה ערבית.

אבשלום וילן: היא קבוצה מצליחה, יש לה תקציב שהוא אולי הכי נמוך בליגה, אין לה מגרש ביתי משלה.

אבשלום וילן: יש כאן דברים שהם לפי דעתי הרבה יותר חמורים מבחינת השוויון, כשמשווים את התנאים שהם משחקים לתנאים שהאחרים משחקים, ובזה צריך לטפל.

מל פולישוק-בלוך: שמענו את חברי הכנסת שהציגו את הנושא.

מל פולישוק-בלוך: אני אעבור לצד של ההתאחדות לכדורגל.

מל פולישוק-בלוך: אני קוראת ושומעת על קבוצות שלמות בהן כל השחקנים הולכים להשתטח על קברי צדיקים, מתחברים לכל מיני דברים, יש שיגידו הזויים, יש שיגידו דברים אחרים, ואני לא רואה אותם מתארגנים ומתאחדים כנגד התופעות ששמענו עכשיו.

מל פולישוק-בלוך: אז מה קורה כאן?

מל פולישוק-בלוך: אולי אתה יכול להסביר לנו.

אורי שילה: קודם כול, אני לא מדבר בשם השחקנים.

אורי שילה: יש להם ארגון שחקנים וכל שחקן הוא ברשות עצמו, כמו כל אדם, ובוודאי יש להם דעות שונות ורצונות שונים.

אורי שילה: הם לא מאוגדים תחת ההתאחדות לכדורגל ברמה שאני יכול להגיד למה כל השחקנים לא מתארגנים ואומרים: די.

אורי שילה: אני יכול להגיד לך שההתאחדות לכדורגל פועלת רבות כדי להעלים את התופעות האלה מהמגרשים.

אורי שילה: רק לפני כמה חודשים עשינו כנס ענק בנושא הגזענות, כנס לכל עולם הכדורגל ולמשטרה.

אורי שילה: חבר הכנסת אבו וילן היה אורח ונאם שם, שחקנים היו שם, היו שם ואליד באדיר וג'ובאני רוסו ושחקנים שמייצגים מגזרים שונים, ועשינו את זה עם משלחת אנגלית.

אורי שילה: היה כנס ענק ותקדימי בנושא העלמת הגזענות מהמגרשים, כנס מוצלח מאוד, עם הקרן החדשה לישראל, ואחר-כך הוזמנו גם לכנס מקביל שם.

אורי שילה: חבר הכנסת וילן אמר שהוא עוסק בנושא 4 שנים.

אורי שילה: אני מלווה אותו באופן אישי 4 שנים.

מל פולישוק-בלוך: חבר הכנסת וילן, לא בדקת את המודל האנגלי באנגליה?

אבשלום וילן: משטרת ישראל היתה רצינית מאוד ושלחה משלחת והם הביאו את כל הספרים.

אבשלום וילן: הם עשו עבודת מטה יפה מאוד.

אורי שילה: אפשר לארגן כמובן כנסים נוספים.

אורי שילה: בכל מקרה, ההתאחדות לכדורגל פועלת כל השנים ובכל המישורים כדי להעלים את התופעות האלה מהמגרשים, במגבלות שלה.

אורי שילה: צריך להבין שההתאחדות לכדורגל זה גוף וולונטרי שמנהל כדורגל.

אורי שילה: אנחנו פקידי ההתאחדות לא עומדים בשערים ובודקים הכנסת חזיזים, אנחנו לא קופצים על אוהדים מתפרעים.

אורי שילה: זה התפקיד של גופים אחרים, תפקידה של המשטרה, תפקידם של בתי-המשפט.

מל פולישוק-בלוך: מה התפקיד שלכם, רק להרוויח את הכסף?

אורי שילה: תפקיד ההתאחדות לכדורגל לנהל את משחקי הליגה ואת הנבחרות.

מל פולישוק-בלוך: חלק מהניהול זה גם לדאוג למה שאנחנו מדברים עליו עכשיו.

אורי שילה: בוודאי, ובשביל זה אנחנו חברים בכל הוועדות, ובשביל זה אנחנו יוזמים כנסים, ובשביל זה אנחנו עובדים עם המשטרה ועם בתי-המשפט, ובשביל זה פנה יושב-ראש ההתאחדות לכדורגל ליועץ המשפטי לממשלה מר מני מזוז ולבתי-המשפט כדי להחמיר בענישה.

אורי שילה: זה תפקידנו, להעלות את הנושא לסדר היום הציבורי, למודעות, אבל הענישה והתפיסה הם לא תפקידנו אלא תפקיד הגופים האמונים על כך.

אורי שילה: לנו יש בתי-דין משלנו, בתי-דין פנימיים, טריבונלים פנימיים של העמותה שלנו.

אורי שילה: כל מי שכפוף לתקנון ההתאחדות לכדורגל כפוף גם לבתי-הדין – שחקנים, קבוצות, מאמנים ובעלי תפקידים.

אורי שילה: לדוגמה, קבוצת בני סכנין עמדה לדין על התפרעות האוהדים שלה בגין אחריות שילוחית וקיבלה עונש, שאפשר להתווכח אם הוא חמור או לא, אבל בגין אותה התפרעות של אוהד הם הועמדו לדין בבית-הדין המשמעתי של ההתאחדות לכדורגל.

מל פולישוק-בלוך: ביתר ירושלים גם מקבלת עונשים מדי פעם?

אורי שילה: ביתר ירושלים מקבלת עונשים על קריאות גזעניות.

מל פולישוק-בלוך: איזה סוג של עונשים ביתר ירושלים קיבלה?

אורי שילה: גזענות הוכנסה כעבירה תקנונית בתקנון ההתאחדות לכדורגל לפני כשנתיים.

אורי שילה: עד אז זה לא היה עבירה ספציפית.

אורי שילה: היום זה עבירה ספציפית בתקנונים.

אורי שילה: בדרך כלל מעמידים לדין בגין דוח שופט.

אורי שילה: השופט מציין שהיו קריאות גזעניות מיציע א' או יציע ב', דוח השיפוט מגיע ואז מעמידים לדין והקבוצה מוזמנת.

אורי שילה: אם זה פעמים ראשונות – הענישה היא קנסות, ואם זה תופעות חמורות יותר אז אפשר לקבל גם הפחתה על תנאי של נקודות או עונשי רדיוס ועונשים אחרים.

מל פולישוק-בלוך: האם קרה שהרחקתם קבוצה מליגה בגלל התפרעות?

אורי שילה: בגלל התפרעות – בוודאי.

אורי שילה: זה בדרך כלל לא קורה בליגות העליונות אלא בליגות נמוכות יותר, כולל ליגות נערים ונוער וכדומה, שם יש התפרעויות ואלימות לא פחות גדולה, וגם לא רואים אותה בטלוויזיה.

אורי שילה: יש קבוצות שבגין קטטות הופסקה פעילותן, בגין אלימות גם נגד שופטים וגם בין אוהדים וגם כלפי המשטרה.

מל פולישוק-בלוך: אבל לא בליגת העל או בליגה הלאומית.

אורי שילה: בליגת העל לשמחתי עוד לא היה מקרה שהופסקה פעילות של קבוצה, לפחות לא בשנים שאני זוכר.

מל פולישוק-בלוך: לא נראה לך שיש כאן איזה ניסיון לעשות הבחנה: מה שלא רואים בטלוויזיה – בסדר, שם אנחנו עושים באמת את החשבונות, אבל אנחנו לא ניגע באלה למעלה כי זה גם מכניס כסף ואלו השחקנים הבכירים יותר ואנחנו לא רוצים להתעסק איתם?

מל פולישוק-בלוך: אבל דווקא הם יכולים לתת את המודל, את דפוס ההתנהגות.

אורי שילה: היום יש ויכוח גדול על כל נושא האחריות השילוחית.

אורי שילה: בואו ניקח לדוגמה את מכבי תל-אביב.

אורי שילה: שם יש מספר מחנות אוהדים – יש את המחנה הביתי ואת המחנה שכנגד, יש את ה"אולטרס" ואת "השחקן השנים-עשר", אחד בעד נמני והשני נגד קלינגר, כל אוהד לנפשו והם לא מופיעים כקבוצה אחידה.

אורי שילה: נניח שיש 3,000 איש שהם נגד בעלי הקבוצה, מר לוני הרציקוביץ, והם אוהדי מכבי תל-אביב.

אורי שילה: הם יבואו למשחק, יישבו ביציע של מכבי תל-אביב עם חולצות צהובות ויקראו "מוות לערבים".

אורי שילה: מי משלם את המחיר?

אורי שילה: מר לוני הרציקוביץ.

אורי שילה: למה?

אורי שילה: כי אותם אוהדים שנקראים אוהדי מכבי תל-אביב עשו בכוונה נזק לקבוצת מכבי תל-אביב כדי להעניש אותה.

אורי שילה: צריך להבין שנושא האחריות השילוחית אינו פשוט.

אורי שילה: אם שחקנים מתפרעים, אם בעלי תפקידים מתפרעים, הענישה היא כאילו של הקבוצה עצמה כי הם זרוע של הקבוצה, הם הישות עצמה.

אורי שילה: אבל אם זה אוהדים שמתפרעים, מענישים את הקבוצה בגין אחריות שילוחית, וכאן מתחילה תמיד שאלת המידתיות והבדיקה של הענישה, עד כמה הקבוצה יכולה להיות אחראית על התנהגות אוהדיה ועד כמה אפשר להעניש אותה.

אורי שילה: קשה מאוד להחליט להפסיק חיים של קבוצה, להפסיק פעילות של קבוצה בגלל ש-10, 20 או 500 אוהדים התפרעו, בכוונה או לא בכוונה, מתוך אינטרסים כאלה או אחרים.

אורי שילה: לכן בית-הדין מסתכל על העבר המשמעתי של הקבוצה, מסתכל על האינטרסים שמאחורי אותה התנהגות ושוקל את השיקולים המשמעתיים.

אורי שילה: זה לא אני, לא יושב-ראש ההתאחדות לכדורגל ולא המנכ"ל.

אורי שילה: זה בית-דין עצמאי לחלוטין, שיושבים בו שופטים מנוסים, שיושבים בדין כבר 20-30 שנים.

אורי שילה: הם לא מקבלים הוראות מאתנו, אסור לנו להתערב בעבודתו של בית-הדין.

אורי שילה: בית-הדין עובד על-פי כללי התקנון ורק כך אנחנו מצליחים לשמור על איזו רמה של אובייקטיביות.

אורי שילה: אל לנו פקידי ההתאחדות לכדורגל, או נבחרי ההתאחדות לכדורגל שהם גם פוליטיקאים, להתערב בענישה על-ידי הוראות כאלה או אחרות.

אורי שילה: אנחנו יכולים רק לתקן את התקנונים ולקבוע את העונשים בחוק.

ואסל טאהא: האם קבוצת ביתר ירושלים הוענשה לאחר המשחק מול קבוצת בני סכנין באצטדיון "טדי" בירושלים?

אורי שילה: אני לא באתי מוכן, אני לא זוכר מה היה באותו מקרה.

אורי שילה: אם זה נכתב בדוח השיפוט, אם השופט ציין שהיו קריאות גזעניות אז אין ספק שהוגש או יוגש כתב אישום.

ואסל טאהא: שמענו אותם בטלוויזיה.

אורי שילה: יש הבדל.

אורי שילה: לפעמים שומעים דברים בטלוויזיה שלא כולם שומעים במגרש.

ואסל טאהא: זה אף חמור יותר אם השופט לא ציין את האירוע בדוח.

ואסל טאהא: הרי שמענו אותם בטלוויזיה.

מל פולישוק-בלוך: יתכן שהשופט לא שמע.

אורי שילה: השימוש במצלמות הטלוויזיה – זה ויכוח בפני עצמו, ואני לא ארחיב עליו כעת.

אורי שילה: אני יכול להגיד שהיום משתמשים במצלמות טלוויזיה בעבירות מאוד ספציפיות:

אורי שילה: אם שחקן למשל ירק על שחקן אחר והשופט לא ראה את זה אבל רואים את זה בטלוויזיה אז בגין התנהגות בלתי ספורטיבית או בלתי הולמת בתי-הדין יכולים להשתמש בקלטות וידיאו.

אורי שילה: אבל כמו שעד היום לא פוסלים גול או מאשרים גול בגלל מה שנראה בטלוויזיה ולא עושים דברים אחרים, יש עדיין מגבלות לשימוש בטלוויזיה.

אורי שילה: בעניין הזה, דרך אגב, אנחנו לא קובעים את החוקים, אנחנו כפופים לגופים בין-לאומיים, כמו פיפ"א ואופ"א, אנחנו לא ממציאים את הכדורגל מחדש.

אורי שילה: אם המצלמה התמקדה ביציע וראית 500 אוהדים צועקים "מוות לערבים" במשך 2 דקות אבל השופט לא ראה את זה או לא שמע את זה והוא לא מציין בדוח השיפוט, זה כאילו לא היה.

מל פולישוק-בלוך: זה קצת היתממות, כשכל מי שיושב כאן, אפילו אחת כמוני שלא ממש מתמצאת במה שעושים בביתר ירושלים שמעה על האירוע הזה.

מל פולישוק-בלוך: אתה אומר: אם השופט לא ראה, לא שמע, לא כתב אז הכול בסדר.

מל פולישוק-בלוך: זה נשמע כאילו: לא נורא, לא היה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה כאילו לא היה.

אורי שילה: קודם כול, אני לא מדבר על המקרה הספציפי הזה.

אורי שילה: אני לא יודע אם השופט לא ציין את זה בדוח השיפוט, יכול להיות שהוא ציין.

אורי שילה: ואם הוא ציין אז הוגש כתב אישום או יוגש כתב אישום.

אורי שילה: עשרות פעמים – ולא רק נגד ביתר ירושלים – הוגשו כתבי אישום ומוגשים כתבי אישום בגין קריאות גזעניות כנגד קבוצות.

מל פולישוק-בלוך: אבל לא בביתר ירושלים.

אורי שילה: אבל אתם צריכים להבין שזה לא יפתור את הבעיה.

אורי שילה: מה שיפתור את הבעיה זה הענישה.

אבשלום וילן: ביתר ירושלים הוענשה עשרות פעמים.

אבשלום וילן: את לא יודעת אבל אני יודע.

אבשלום וילן: היו שנים קשות מאוד כשביתר ירושלים הוענשה פעם אחר פעם.

מל פולישוק-בלוך: זה נעשה רק גרוע יותר.

אבשלום וילן: הבעיה היא אחרת.

אבשלום וילן: להתאחדות לכדורגל יש בית-דין והיא כפופה לבית-הדין ולתקנון של ההתאחדות.

אבשלום וילן: כאשר את רואה בטלוויזיה התפרעויות, זה המקום להגיש תביעות רגילות.

אבשלום וילן: צריך להבדיל בין תביעות שעו"ד שילה יכול להגיש כהתאחדות לכדורגל במסגרת בתי-הדין שלו, שרק דוח השופט מחייב אותם, לבין התפרעות אחרת שעליה אפשר להגיש תביעות רגילות.

אורי שילה: אני מוכן להגיש לוועדה את כל העבר המשמעתי של הקבוצות, שיראו נתונים סטטיסטיים כמה כתבי האישום הוגשו בגין קריאות גזעניות.

אורי שילה: אבל חשוב לציין שמה שיפתור את הבעיה באמת זה הענשת אותו אוהד אחד, שניים או עשרה שייתפסו ויביאו אותם לדין פלילי והם יישבו מאחורי סורג ובריח בשל קריאות גזעניות.

מל פולישוק-בלוך: מה העונש המרבי, בהנחה שמוצאים את אותו אוהד?

אורי שילה: כיום, עד כמה שאני מבין, בחוק הפלילי העונש הוא עד 3 שנות מאסר, אבל זה לא מובא אף פעם ברמות האלה.

אורי שילה: עד כמה שאני יודע אף אוהד עדיין לא הושם בבית-הכלא ולא הורשע בגין קריאות גזעניות, ובבתי-הדין שלנו העונשים לא מספיק אפקטיביים על מנת להשפיע על אותם אוהדים.

אורי שילה: חשוב להדגיש, וכאן אני קצת הופתעתי, אתם מדברים בנשימה אחת מצד אחד על הפחתת האלימות, על הפחתת הגזענות, על הדרישה לערכים חברתיים, ומצד שני ממעיטים מהמקרה שאירע בסכנין.

אורי שילה: אני רוצה להביע את מחאתי בשם ההתאחדות לכדורגל על הניסיון להפחית ממה שקרה עם השופט אסף קינן.

אורי שילה: קודם כול, בודקים את זה שני גופים, יש בית-דין של ההתאחדות לכדורגל ויש גם כתב אישום של המשטרה.

אורי שילה: אלה הגופים המוסמכים ולא אנחנו כאן בוועדה נגיד האם היה אגרוף או לא היה אגרוף.

אורי שילה: יש דוח שופט שציין את מה שציין.

אורי שילה: האדם שמואשם, כולם יכולים לראות שהוא לא קטן מידות.

אורי שילה: אם אני בתור שופט רץ מחוץ למגרש כשיש המולה כזאת – והיו התפרעיות ביציעים – ופתאום ניגש אלי אדם גדול ושולח את ידו אל עבר פניי, עם 3 אצבעות סגורות, עם 2 אצבעות, עם אגרוף מלמטה או אגרוף מלמעלה, זה ממש לא משנה.

אורי שילה: כל עוד היתה התקפה על שופט כדורגל – מה שלא היה עשרות שנים – גם הוועדה הזאת צריכה לגנות אותה, ובפרט שבמקביל באותה נשימה אתם קוראים להפחתת הגזענות ולהפחתת האלימות.

אורי שילה: אני בטוח שאם זה לא היה במשחק של בני סכנין, אם היה קורה בדיוק אותו דבר אבל על-ידי אוהד של ביתר ירושלים או של בני יהודה, היו יושבים כאן חברי הכנסת ומגנים את זה ולא ממעיטים מערכו של אותו אגרוף או מערכה של אותה תקיפה.

ואסל טאהא: ההסתה לא היתה רק על הנושא הספציפי הזה, על האגרוף.

ואסל טאהא: ההסתה היתה כנגד בני סכנין, על סגנון המשחק שלה.

מל פולישוק-בלוך: הוא מתייחס למה שנאמר כאן, שכאילו לא היה שום דבר.

ואסל טאהא: בכלי התקשורת היתה מדיניות עליהום כנגד בני סכנין, כנגד האוהדים, כנגד המאמן.

אורי שילה: אני לא אחראי על כלי התקשורת.

ואסל טאהא: יכול להיות שיש לכם תפקיד, שאתם צריכים לקום ולהגיד את דבריכם.

אורי שילה: אנחנו צריכים לתקוף כל תופעה שהיא לא נכונה אבל לא צריך להמעיט מהתקיפה שהופנתה ספציפית כנגד שופט כדורגל.

אורי שילה: שופטים הם החזית של הכדורגל.

אורי שילה: אם הם יתחילו לפחד, אם אוהדים יתקפו שופטים - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אף אחד לא המעיט מחומרת המקרה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת ברכה תיאר את מה שהוא ראה, והרבה אנשים אומרים את זה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אף אחד לא בעד או מרוצה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו לא ממעיטים ממה שאירע, ואמרנו בכל פה שזה מגונה, כל תופעה לא נכונה היא מגונה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא צריך להמעיט מהחומרה אבל צריך להעמיד דברים על דיוקם.

אורי שילה: משפט אחרון לגבי העליהום על בני סכנין.

אורי שילה: בשנה וחצי מאז שקבוצת בני סכנין החלה לשחק בליגת העל היא היתה קבוצה שכל המדינה חיבקה אותה.

אורי שילה: היא זכתה בגביע המדינה, היא ייצגה אותנו בכבוד באירופה.

אורי שילה: זאת קבוצה שכולם רוצים שתהיה בליגה, אני יודע לפחות בשם ההתאחדות לכדורגל, ואני חי את העולם הזה כבר שנים, ולא היו איתה שום בעיות.

אורי שילה: זאת קבוצה נפלאה ויש לה קהל אוהדים נפלא.

אורי שילה: גם ההתפרעות שהיתה במשחק הזה, זה היה משהו חד פעמי, אני מקווה, לא ראינו אותו בעבר ואני מקווה שגם לא נראה אותו בעתיד.

אורי שילה: אל לנו לדבר על המישור הערבי-יהודי.

אורי שילה: התקשורת לא דיברה על זה, הקבוצות לא דיברו על זה, האוהדים לא דיברו על זה.

אורי שילה: דובר על סגנון המשחק.

אורי שילה: הניתוחים והפרשנויות בתקשורת היו מה שנקרא ניתוחים מקצועיים.

אורי שילה: אני לא מאמן כדורגל ואני לא בא לשפוט את העניין באופן מקצועי, אבל כל העליהום – בואו לא ניקח את זה למישור הגזעני ולמישור היהודי-ערבי.

אורי שילה: דובר על סגנון משחק ומכאן באה בעצם הביקורת התקשורתית.

אורי שילה: לא צריך לחבר בין המקרה של האלימות הספציפית באותו משחק לבין העליהום על סגנון המשחק של הקבוצה.

מל פולישוק-בלוך: זאת הקבוצה היחידה שמתנהלת בסגנון כזה?

אורי שילה: בסגנון בולט כזה – כן.

אורי שילה: פשוט אפשר לראות את זה סטטיסטית, כפי שציין חבר הכנסת אבו וילן, על-פי כמות הכרטיסים הצהובים והאדומים שהונפו כלפי קבוצת בני סכנין.

אורי שילה: הרי אי אפשר לטעון ששופטי הכדורגל יושבים בישיבה השבועית שלהם ואומרים: תוציאו יותר כרטיסים צהובים ואדומים לבני סכנין.

אורי שילה: סטטיסטית הם מקבלים יותר כרטיסים, זה לא קפריזה של בן אדם אחד.

אורי שילה: זה סגנון המשחק של הקבוצה, ואפשר להתווכח אם זה טוב או לא.

אורי שילה: אני לא בא להעביר ביקורת, זה לא תפקידי.

אורי שילה: אבל אני אומר שהביקורת היא במישור המקצועי, על סגנון המשחק, וזה בכלל לא קשור לכך שהקבוצה היא מסכנין.

אורי שילה: גם אם ביתר ירושלים היתה משחקת כך אני מניח שהיתה מתעוררת אותה ביקורת, אני מקוה ומאמין.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה מזכיר לי את הסרטון שהוקרן בתוכנת "טריבונה".

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם יש קבוצה שלא קורות בה דחיפות כאלה?

מל פולישוק-בלוך: הוא טוען שבקבוצת בני סכנין זה קורה יותר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל לעשות לקט כזה של 5-6 דקות ולהראות את כל העבירות שעשו שחקני קבוצת בני סכנין בעשרות משחקים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: את כל זה לקבץ בתוכנית אחת, זה כבר פשע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם יש קבוצה שאין בה אלימות?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש קבוצה שאין בה דחיפות?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל ללקט את זה ולקבץ את זה באופן מיוחד, זה יוצר אקט חדש.

מל פולישוק-בלוך: אין ספק שלתקשורת יש כאן בהחלט השפעה, אבל מצד שני כל אחד נותן את חלקו.

אורי חרל"פ: אני ממינהל הספורט במשרד החינוך, התרבות והספורט.

אורי חרל"פ: אני רוצה להתייחס לשחקנים.

אורי חרל"פ: לפני שבוע קיימנו פגישה במשרדנו עם ארגון השחקנים כדי שיעזרו לנו.

אורי חרל"פ: יש להם רעיון יוצא מן הכלל, שהם כנראה יתחילו לממש אותו: השחקנים שפרשו מתנדבים לשבת בין האוהדים ופשוט "לחנך" אותם תוך כדי המשחק.

אורי חרל"פ: זאת אומרת, הם מוכנים לשבת לא בשורות הכבוד אלא ביציעי האוהדים.

מל פולישוק-בלוך: הייתי אומרת שהם מאוד אמיצים.

אורי חרל"פ: אלה שחקנים שהיו שחקני נבחרת ישראל.

אורי חרל"פ: הם לא צריכים להיות אמיצים.

אורי חרל"פ: מכבדים אותם.

אורי חרל"פ: ישבנו עם יושב-ראש ארגון השחקנים, הרעיון בא ממנו, והוא הולך להציע לחברים שלו, במקום לשבת בשורות הכבוד לשבת שניים-שניים ולהתפזר ביציעים.

אורי חרל"פ: אם יקום מישהו ויצעק, יעצרו אותו, בלי כעס, ויסבירו לו.

אורי חרל"פ: הם מוכנים להיכנס לעניין.

מל פולישוק-בלוך: זאת בהחלט יוזמה ברוכה.

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שהיוזמה תהיה מושלמת אם השחקנים במגרש כל אימת שהם ישמעו "מוות ל..." או "בן זונה" או "אמא של ..." יפסיקו את המשחק.

אורי חרל"פ: הם לא יכולים להפסיק את המשחק.

מל פולישוק-בלוך: תאמין לי, חודש ימים כל הזמן יפסיקו משחקים כאן ואז תראה שזה ייפסק.

מל פולישוק-בלוך: אם לא פועלים בדברים האלה ביד ברזל ובאמירה בוטה, חד-משמעית וחריפה – שום דבר לא עוזר.

מל פולישוק-בלוך: באצטדיון של ביתר ירושלים – במילים יפות זה לא יעבוד.

מל פולישוק-בלוך: רק בדברים נחרצים.

מל פולישוק-בלוך: כך אני מאמינה.

מל פולישוק-בלוך: אבל קטונתי כנראה.

אורי חרל"פ: יש גם רעיון שלפני כל משחק הקפטנים של שתי הקבוצות יפנו לקהל ויבקשו ממנו להתנהג באופן נאות.

קריאה: זה לא עוזר.

מל פולישוק-בלוך: אני אומרת לך, בטובות זה לא יילך.

מל פולישוק-בלוך: שני דברים יעזרו: אם אדם אחד יילך לכלא לכמה שנים, ומצד שני אם יפסיקו משחקים.

מל פולישוק-בלוך: זאת השפה.

אמל זיאדה: למה אתם לא מוכנים לשקול הפסקת משחק כאשר נשמעות קריאות גזעניות?

אורי חרל"פ: אני מוכן לענות לך כאיש ספורט אבל לא כאיש ההתאחדות לכדורגל.

אורי חרל"פ: מחר הקבוצה שלי תשחק והיא תהיה בעמדת הפסד.

אורי חרל"פ: אז אני אארגן 20 חבר'ה שיצעקו נגד הקבוצה כדי שהמשחק יגמר, זה האינטרס שלי כי הקבוצה שלי עומדת להפסיד.

אורי חרל"פ: אם השופט יפסיק את המשחק, עוד יותר טוב.

אורי חרל"פ: חבר'ה, זה לא קיים בשום מקום בעולם.

אורי שילה: זה לא אפשרי.

אורי שילה: זה לא קיים בשום מקום.

אורי שילה: זה נגד התקנון.

אורי שילה: לשחקנים אין סמכות להפסיק את המשחק.

אורי שילה: כפי שאמר מר אורי חרל"פ, זה יפתח פתח וקבוצה שתהיה בפיגור מייד אוהדיה יצעקו, מייד יופסק המשחק ואנחנו לא נצליח לעולם לקיים ליגה.

אורי שילה: צריך לקחת אותם נקודתית ולהעניש אותם.

אורי שילה: כאשר יש אלימות בבית-ספר אנחנו לא סוגרים את בית-הספר, כאשר יש אלימות בכביש אנחנו לא סוגרים את הכבישים, כאשר יש אלימות בצבא אנחנו לא סוגרים את הגדוד.

אורי שילה: אי אפשר לסגור את הכול רק בגלל שיש אלימות נקודתית.

אורי שילה: צריך לטפל באותם מתפרעים להעניש אותם, ל-5 שנים, ל-7 שנים.

אורי שילה: הפסקת המשחק רק תפתח תקדימים ותהרוס לנו את הספורט בכלל.

מל פולישוק-בלוך: נשמע את המשטרה.

ישראל סמולוביץ: אני ראש מדור סיור.

ישראל סמולוביץ: אנחנו נחלק את התגובה שלנו לשניים – אני אדבר ברמה הכללית ולאחר מכן סנ"צ יוסי חמו ידבר כאן על המשחק של בני סכנין.

ישראל סמולוביץ: שמעתי כאן איזו אמירה שהמשטרה לא נכנסה לזה בתנופה.

ישראל סמולוביץ: אני רוצה לומר שמבחינתנו נכנסנו לזה בתנופה חזקה מאוד, במיוחד בתקופה האחרונה.

ישראל סמולוביץ: חבל שחבר הכנסת וילן לא נמצא כאן אבל מר אורי חרל"פ נמצא כאן והוא היה אתנו בדיונים ויודע מה המדיניות שלנו.

ישראל סמולוביץ: הפצנו הנחיות לכל יחידות השטח, הן ברמת החקירה והן ברמה המבצעית.

ישראל סמולוביץ: אפשר להגיד לכם יותר מזה, שבאים אלינו בטענות שאנחנו קשוחים מדי בפעילות של החיפושים, עד כדי כך שאנחנו מפשיטים אנשים, אמנם באוהל מסודר.

ישראל סמולוביץ: אנשים אומרים: מה אתם עושים?

ישראל סמולוביץ: אנחנו באים לכאן לראות משחק במגרש, לשמחה, לא לאיזה משהו של חבלה.

ישראל סמולוביץ: אבל אנחנו מקפידים על העניין הזה.

מל פולישוק-בלוך: ולמרות זאת מצליחים להכניס חזיזים למיניהם.

ישראל סמולוביץ: נכון, כי יש כל מיני שיטות להבריח את זה, לעתים לפני המשחק וכדומה.

ישראל סמולוביץ: במשחק האחרון של באר-שבע נתפסו כמה כאלה וביצענו שם כמה מעצרים.

ישראל סמולוביץ: אנחנו לא מסתירים שאנחנו מציבים גם בלשים בתוך הקהל.

מל פולישוק-בלוך: מה קרה לאלה שעצרתם אותם?

ישראל סמולוביץ: מביאים אותם לבית-משפט ומוגש נגדם כתב אישום.

ישראל סמולוביץ: אי אפשר כמובן להחזיק אותם עד תום ההליכים אבל אנחנו גם מרחיקים אותם ממגרשי הכדורגל.

ישראל סמולוביץ: יש לנו מערכת מיוחדת שפותחה לעניין הזה, מערכת "גול", כשההזנה היא ארצית.

ישראל סמולוביץ: מכל קבוצה בכל הארץ יכולים לראות מי הורחק ואיפה ולכמה זמן, כי יש גם מגבלות של זמן.

ישראל סמולוביץ: עדיין צריך לפתח את המערכת ולשכלל אותה, להוסיף למשל טביעות אצבע, שיהיה זיהוי של כל מי שנכנס, אבל זה כרוך גם בהשקעות של הקבוצה עצמה.

מל פולישוק-בלוך: איך אתה מפקח על מישהו שבבאר-שבע אמרו לו להתרחק מהמגרש והוא נוסע לחיפה כדי לצפות במשחק של קבוצת הפועל באר-שבע?

ישראל סמולוביץ: אל"ף, זה קשה.

ישראל סמולוביץ: בי"ת, אני רוצה להגיד לך שאנחנו מוציאים תמונות, אך לא את כל התמונות כי למשל עם קטינים יש בעיה עם החיסיון שלהם.

ישראל סמולוביץ: אנחנו מוציאים אותן בכמות מצומצמת ומעבירים אותן פיזית לאנשים בשערים כדי שיראו מי מנוּע מלהיכנס.

ישראל סמולוביץ: הנושא השני שהוזכר כאן, לגבי הפיקוח של בית-משפט, הוא שאנשים יתייצבו בתחנת המשטרה בעת המשחקים של קבוצותיהם.

ישראל סמולוביץ: האנשים שלנו ביקשו מבית-המשפט להטיל עונשים כאלה אך לצערנו לא קיבלנו את האישור לכך מבית-המשפט.

ישראל סמולוביץ: השופטים אומרים: מספיק שהוא יהיה בבית, שהוא יהיה בפיקוח, הוא נמצא במעצר בבית.

ישראל סמולוביץ: אם תמצאו אותו בחוץ תעצרו אותו.

ישראל סמולוביץ: המשטרה כמובן עסוקה באלף ואחד דברים, אנחנו לא נחפש בכל משחק כדורגל מי הורחק ומי לא הורחק ולכמה זמן ואיפה הוא נמצא, אם הוא בבית או לא.

ישראל סמולוביץ: במידה ובית-המשפט ייתן אישור כזה ובצו שהוא מוציא יקבע שעל אותו אדם להתייצב בתחנת המשטרה משעה מסוימת עד שעה מסוימת, במהלך המשחק, האמינו לי שהאוהדים יודעים מתי הקבוצות שלהם משחקות, הם יכולים להתייצב בתחנת המשטרה ואז יהיה לנו פיקוח יותר צמוד.

ישראל סמולוביץ: זה יוסיף לנו עבודה אבל אין לנו בעיה עם זה.

מל פולישוק-בלוך: במערכת המשפט לא מבינים את זה?

ישראל סמולוביץ: מבינים את זה טוב מאוד.

ישראל סמולוביץ: כשרמזנו על העניין אמרו לנו: אל תאמרו לנו איך לנהל את ענייני המשפט שלנו.

ישראל סמולוביץ: די לנו בעקיצה הזאת.

ישראל סמולוביץ: זה לגבי המסר שלנו.

ישראל סמולוביץ: לגבי הפעילות שלנו: אנחנו עושים המון פעילויות.

ישראל סמולוביץ: לאחרונה עשינו כנס ארצי גדול, של כל מפקדי המגרשים בארץ, כל הקצינים, עברנו בצורה מסודרת על כל הנהלים, על חידושי החקיקה, על המלצות שקיבלנו מהמשנה ליועץ המשפטי לממשלה עו"ד שי ניצן שהתייחס גם לקריאות כאלה או אחרות, שאנחנו נותנים לשוטרים כלים וסמכויות לבצע מעצרים.

ישראל סמולוביץ: אנחנו פועלים ביחד עם ההתאחדות לכדורגל בהרבה מישורים, כולל בהעברת דוחות חקירה, דוחות אירוע יותר נכון, לתובע שלהם, מר בן-עזרא, כדי שיגיש כתבי אישום כנגד שחקנים, קבוצות ומאמנים, כי גם איתם יש לפעמים בעיות שהם מלבים את היצרים, אם על-ידי תנועה מגונה, אם על-ידי אמירה מסוימת, יש המון מקרים כאלה.

ישראל סמולוביץ: אנחנו מגבירים את הפעילות של הרחקות מתוך מגרשי הכדורגל על-ידי מעצרים.

ישראל סמולוביץ: רק בחודש ינואר האחרון היו לנו 41 הרחקות מתחומי מגרש הכדורגל, גם על-ידי קציני משטרה וגם על-ידי בית-משפט.

ישראל סמולוביץ: אני מדבר על 41 הרחקות בכמה משחקים, מתוך כלל המשחקים שהיו במהלך חודש ינואר.

ישראל סמולוביץ: כך שאנחנו פועלים ביד קשה יחסית לעומת האופן בו פעלנו בעבר.

ישראל סמולוביץ: אנחנו מנסים, ונדמה לי שיש לנו מחר דיון עם משרד החינוך, התרבות והספורט, לשפר את הליך הטיפול במגרשי הכדורגל, כולל מערך הסדרנות, איך לשדרג אותו כדי שהסדרנים יהיו טובים יותר.

ישראל סמולוביץ: אנחנו פועלים עם ההתאחדות לכדורגל בנושא הענישה, בנושא פרסום בעיתונות.

ישראל סמולוביץ: זאת אומרת, בתחום הזה יש לנו המון פעילויות ואנחנו משתדלים מאוד.

ישראל סמולוביץ: היום יודעים במגרשים שאנחנו עוצרים אנשים, ובאים אלינו אפילו בטענות: למה אתה מרחיק אותי מהמגרש?

ישראל סמולוביץ: בסך הכול קיללתי.

ישראל סמולוביץ: מי שעבד במשחקי כדורגל יכול לדעת את הקושי המבצעי לבצע מעצרים מתוך קהל גדול, וכשהקהל הומוגני זה עוד יותר בעייתי.

ישראל סמולוביץ: כאשר אתה בא לבצע מעצרים ביציע כולם מתנפלים עליך כי אתה "האיש הרע", לא יעזור כלום.

ישראל סמולוביץ: הבן אדם שצעק אומר: מגיע לשופט שצעקו עליו, מגיע לשחקן שצעקו עליו, או למאמן, או למנהלי הקבוצות, וכל הקהל בעדו.

ישראל סמולוביץ: כשאתה הולך להוציא אותו ידוע שזה כרוך בשימוש בהמון כוח.

מל פולישוק-בלוך: השוטרים מתפזרים גם בתוך הקהל?

ישראל סמולוביץ: בוודאי, בתוך הקהל, במיוחד ביציעים בעייתיים.

ישראל סמולוביץ: ההנחיות שלנו הן להציב אנשי מודיעין בלבוש אזרחי בתוך הקהל, לראות מי מדליק אבוקה, לאסוף מידע מודיעיני בזמן אמת, לבחון כוונות אלימוּת, כוונות לתקיפה אחרי המשחק וכדומה.

ישראל סמולוביץ: אנחנו בקשר עם האוטובוסים של הקבוצות לפני המשחק, עושים להם ליווי פנימה, וגם החוצה במהלך סיום המשחק.

ישראל סמולוביץ: זאת אומרת, יש המון פעילויות שאנחנו עושים, ולא תמיד כולם מודעים להן.

ישראל סמולוביץ: זה כרוך במאמץ גדול מאוד.

מל פולישוק-בלוך: אם התוצאות של הפעולות המבורכות האלה לא באות לידי ביטוי בענישה, בהרחקה אמיתית, אז אתם עובדים לריק, זאת הבעיה.

מל פולישוק-בלוך: אין כאן כעת מישהו ממערכת המשפט אבל זאת בדיוק הבעיה.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו צריכים להעביר את המסר בצורה כזאת או אחרת למערכת המשפט או, אם זה לא עוזר – כמו שאתה אומר, אמרו לכם לא להתערב – אז המחוקק צריך להתערב, זה התפקיד שלו.

מל פולישוק-בלוך: אם הדברים לא מספיק ברורים אז המחוקק צריך להגיד דברים ברורים בחקיקה, חד-משמעית.

ישראל סמולוביץ: אנחנו בעד החמרת הענישה.

ישראל סמולוביץ: בוועדה הבענו דעתנו בעניין הזה.

ישראל סמולוביץ: אנחנו בעד כל ההצעות שהעלה חבר הכנסת וילן.

יוסי חמו: אני ראש משרד הסיור בתחנת חיפה ופיקדתי על אירוע משחק הכדורגל האחרון במשחק בין בני סכנין לבין הפועל תל-אביב בקריית אליעזר.

יוסי חמו: אני רוצה להתייחס למשחק הספציפי ולומר גם כמה מילים על המשחקים בכלל.

יוסי חמו: כמי שמנהל את משחקי הכדורגל בקריית אליעזר ב-3 החודשים האחרונים וחי את ההתנהלות שם בשנים האחרונות, קודם כול, כל משחק כדורגל בליגת העל מבחינת המשטרה זה מבצע לכל דבר ועניין.

יוסי חמו: זה היערכות מקדימה, זה הערכת מצב עם הקבוצות – זה לא המשטרה בתוך עצמה בלבד – עם ההנהלות, עם נציגי האוהדים, עם גורמי האבטחה.

יוסי חמו: אנחנו נערכים לפני המשחק, בהערכת מצב, עם הערכת מודיעין שבה אנחנו קובעים איך אנחנו נערכים לפני המשחק, במהלכו ואחרי המשחק.

יוסי חמו: לגבי המשחק הספציפי בין בני סכנין לבין הפועל תל-אביב, צריך לראות את המקרה הזה, אני מקווה, כמקרה חריג כי בני סכנין היא קבוצה שמשחקת בקריית אליעזר כמגרש ביתי, לא כל שבת אבל מדי פעם, וצריך לומר שלא היו לנו אף פעם חריגות מן הסוג שהיו במשחק האחרון.

יוסי חמו: גם הפעילות של משטרת חיפה מול הנהלת הקבוצה והיושב-ראש שלה, מר מאזן גנאיים, היא פעילות מצויינת.

יוסי חמו: ההיערכות למשחק הזה היתה שגרתית והצפי על-פי הערכת המודיעין היה שזה אמור להיות משחק שגרתי.

יוסי חמו: כמה ימים לפני כן היה משחק של בני סכנין מול מכבי חיפה באותו מגרש בקריית אליעזר, בני סכנין הפסידו ממש בדקה האחרונה, דבר שיכול להתסיס ולהכעיס את קהל האוהדים של בני סכנין, והמשחק עבר כשורה.

יוסי חמו: למרות זאת, אני חושב שמה שמייחד את אותו משחק בין בני סכנין להפועל תל-אביב הוא העוצמות של האירועים.

יוסי חמו: חבר הכנסת דהאמשה, אכן נזרק כיסא אל עבר כתבת הטלוויזיה, היא היתה על-ידי ונפצעה, היתה לה שריטה על הפנים.

יוסי חמו: משיקולים השמורים עמה היא סירבה להתלונן במשטרה, אבל היה מקרה.

יוסי חמו: שוטרת משמר הגבול שהיתה בתפקיד בתוך היציע בוצע בה מעשה מגונה וחשוד נעצר, שגם קשר את עצמו למקרה.

יוסי חמו: שוטר שלי נדקר בתוך היציע בעכוזו, הובא לבית חולים, אושפז ושוכב עד עכשיו בבית.

יוסי חמו: שוטרים הותקפו בתוך היציע בלי התגרות משטרתית ובלי סיבה, כי העיכובים שביצענו עד אותו זמן בתוך היציע היו אך ורק של אנשים שהיו שתויים, שהאוהדים עצמם בתוך יציע בני סכנין ביקשו מאתנו לפנות אותם מהמגרש כי הם מפריעים להם לראות וליהנות ממשחק הכדורגל.

מל פולישוק-בלוך: חשבתי שאסור אצלכם לשתות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כן, אבל יש כאלה ששותים.

קריאה: גם אסור לגנוב.

קריאה: אז לא גונבים?

ישראל סמולוביץ: האירועים האלה היו חריגים מבחינת העוצמות.

ישראל סמולוביץ: עם כל זה שאנחנו מדברים על אלימות ואנחנו מכירים את סוגי האלימות – מיידים אבנים על אוטובוסים, מדליקים אבוקות במגרשים, קטטות כאלה ואחרות – מה שציינתי כרגע זה סוגי אלימות קשים שאנחנו לא זכינו לראות אותם במגרשים.

מל פולישוק-בלוך: כמה אנשים היו בסך הכול?

ישראל סמולוביץ: ביציע הזה עצמו היו כ-1,500 איש.

ישראל סמולוביץ: היו שם הרבה יותר מעשרות מתלהמים.

ישראל סמולוביץ: אני קיבלתי החלטה להוציא את השוטרים מתוך היציעים.

ישראל סמולוביץ: אנחנו ערוכים בתוך כל יציע בעייתי עם שוטרים במדים לפני היציע, בסוף היציע ובתוך הקהל על מנת להשליט סדר.

ישראל סמולוביץ: חלק קטן מהשוטרים סמוי והרוב גלוי.

ישראל סמולוביץ: הוצאתי אותם מתוך היציע בגלל ההתלהמות ובגלל הרצון שלי להרגיע את המצב ולמנוע הסלמה.

ישראל סמולוביץ: אם הייתי ממשיך לבצע שם מעצרים – ולא בוצעו הרבה מעצרים, בניגוד למשחקים אחרים, למרות שאלו היו אירועים הרבה יותר חמורים – אני לא בטוח איך זה היה נגמר.

ישראל סמולוביץ: העוצמות של האירועים במשחק הזה היו בהחלט חריגות, ומבחינתי האירועים גם היו קשים מאוד.

ישראל סמולוביץ: כללית, אנחנו מכירים את היציעים הבעייתיים ואנחנו נמצאים שם, כמו שאמרתי, ומבצעים מעצרים.

ישראל סמולוביץ: רק לדוגמה, במשחק הדרבי החיפאי האחרון בין מכבי והפועל חיפה בוצעו הרבה יותר מעצרים מאשר במשחק בין בני סכנין והפועל תל-אביב, שוב, בגלל הרצון שלי באותו משחק, בגלל העוצמות, להרגיע קודם כול את המצב ולמנוע חלילה החמרה נוספת.

מל פולישוק-בלוך: איך התנהג הציבור של הפועל תל-אביב באותו משחק?

ישראל סמולוביץ: במהלך המשחק הזה עוכב אוהד אחד של הפועל תל-אביב, שזרק מתוך היציע חפץ אל תוך המגרש.

ישראל סמולוביץ: מעבר לאותו אירוע ספציפי – הקהל של הפועל לא הגיב.

ישראל סמולוביץ: נאלצתי 25 דקות לאחר סיום המשחק הזה להשאיר את אוהדי הפועל תל-אביב בתוך היציע, לסגור את היציע על מנת לאפשר קודם כול יציאה וזרימה של אוהדי בני סכנין החוצה, כדי למנוע מפגש ביניהם, בגלל המשחק הטעון.

ואסל טאהא: דווקא לקבוצת הפועל תל-אביב יש הרבה אוהדים בסקטור הערבי, במספר כמעט שווה לאוהדי בני סכנין בסקטור הערבי.

ואסל טאהא: לכן לא היתה בעיה עם הפועל תל-אביב, לא היתה בעיה עם האוהדים של הפועל תל-אביב.

ואסל טאהא: הבעיה היתה ספציפית עם השופט ועם כל הסיפור הזה.

מל פולישוק-בלוך: לא מקובל עלי להגיד שהשופט לא בסדר ושלכן הקהל התפרץ.

ואסל טאהא: אנחנו יודעים שיש בהפועל תל-אביב שחקנים מאוד סימפטיים והם פתחו את שעריהם גם לשחקנים צעירים, ילדים ונוער, שמאפשרים להם להתאמן אצלם.

ואסל טאהא: אנחנו מודים להם על כך, אנחנו יודעים את זה.

ואסל טאהא: לכן לא היתה שום בעיה עם הפועל תל-אביב ולא היתה שום בעיה עם האוהדים שלה.

מל פולישוק-בלוך: הוא לא אמר שהיתה בעיה עם האוהדים, להיפך.

מל פולישוק-בלוך: הוא רצה לשמור עליהם ולכן הוא עיכב את צאתם מהמגרש.

יוסי חמו: השיקול היה מקצועי.

ואסל טאהא: רציתי להבהיר שהבעיה לא היתה עם הפועל תל-אביב.

ישראל סמולוביץ: אגב, זה לא רק עם קבוצות כאלה.

ישראל סמולוביץ: כאשר יש קבוצה אחת שהאוהדים שלה מתלהמים אנחנו סוגרים את האוהדים של הקבוצה השנייה ונותנים לאוהדי קבוצה הראשונה להתפזר כדי למנוע חיכוך.

מל פולישוק-בלוך: אני מבינה שכאן ההתלהמות וההתפרעות היתה של אוהדי בני סכנין.

מל פולישוק-בלוך: גם אם השופט הוא מה שהם חושבים עליו, ואני לא חושבת כך, גם אז אין שום סובלנות לכל אלימות, זאת לא הדרך.

מל פולישוק-בלוך: לכן אנחנו צריכים לגנות גם את האוהדים של בני סכנין, באותה נשימה כמו שאנו מגנים אלימות מכל סוג אחר.

יוסי חמו: הוגש כתב אישום נגד האוהד שפגע בשופט ובבית-המשפט יתברר בסופו של דבר אם הוא אשם או לא.

יוסי חמו: אין לי יותר מה להוסיף על זה.

יוסי חמו: אנחנו נמשיך לפעול במשחקי הכדורגל באצטדיון קריית אליעזר נגד קטינים ונגד בגירים שמבצעים עבירות.

יוסי חמו: העבירות מתבצעות בדרך כלל תוך כדי משחק ובסוף משחק והרבה פחות בתחילת משחק ולכן רוב ההיערכות שלנו היא במהלך המשחק ובשלב הפיזור.

יוסי חמו: צריך להבין שלפעמים אנחנו נתקלים בדילמות מוסריות ובעייתיות כשאנחנו מבקשים להיות יותר תקיפים ויותר נחושים ולעשות יותר מעצרים.

יוסי חמו: במשחק האחרון למשל עצרתי ילד בן 14 שהחזיק בידו זיקוק שהוא הבעיר בתוך היציע.

יוסי חמו: הוא אוהד של מכבי חיפה אבל הוא בכלל מאזור מרכז הארץ, והוא הגיע למשחק בידיעת ההורים שלו, בהסעה מסודרת, עם אח שלו בן ה-12.

יוסי חמו: האם אני אמור לעצור את הילד הזה בן ה-14, שאין לו עבר פלילי, ולהכניס אותו לתא מעצר, ולהשאיר את הילד בן ה-12 בחוץ?

יוסי חמו: זאת סתם דוגמה להרבה דילמות מוסריות שיש לנו תוך כדי מהלך המשחק.

מל פולישוק-בלוך: מצלצלים להורים שיבואו וזה כל הסיפור.

יוסי חמו: זה בהחלט מה שקרה, ולמחרת הוא גם התייצב עם ההורה להמשך הטיפול ונשלח לבית-המשפט.

יוסי חמו: אבל אנחנו כמשטרה מוגבלים מבחינת היכולת שלנו.

יוסי חמו: האכיפה בסופו של דבר היא של בית-המשפט.

מל פולישוק-בלוך: מה זה קמ"ט כדורגל וקמ"ט סיור?

אביבה ברוכי: זה בערך אותו דבר.

אביבה ברוכי: אנחנו הזרוע של ראש מדור סיור.

מל פולישוק-בלוך: את מבלה את השבתות שלך במגרשי הכדורגל?

אביבה ברוכי: לפעמים.

אביבה ברוכי: אני מעין מנחה מקצועית ליחידות השטח בנושא של תרגילים, כמה שוטרים יעבדו בשכר והיכן.

מל פולישוק-בלוך: מה עושה הסיור?

מל פולישוק-בלוך: נמצא יותר בשטח?

ששון קרול: בשבת האחרונה הייתי במשחק של בני סכנין נגד פתח-תקווה והמשחק עבר על מי מנוחות, הקהל היה נחמד, אוהד וחיובי.

מל פולישוק-בלוך: מה גרם למשחק הנחמד אחרי ההתלהמות בשבוע שלפני כן?

מל פולישוק-בלוך: הם שחררו את הלחץ?

ישראל סמולוביץ: בדרך כלל אחרי עלייה יש ירידה.

ששון קרול: קודם כול, המשטרה נערכה למשחק הזה בצורה הרבה יותר ערנית וקפדנית לאור האירוע שהיה במשחק הקודם.

מל פולישוק-בלוך: איזה אבסורד, שאתם צריכים להוציא כל-כך כוחות, כשיש לנו כל-כך הרבה אויבים מסוג אחר, ואתם צריכים להתעסק עם הדבר הזה.

מל פולישוק-בלוך: זה פשוט אבסורד.

ישראל סמולוביץ: זה חלק מן העניין, שאנחנו הולכים להכניס כמות גדולה יותר של סדרנים מאשר שוטרים.

מל פולישוק-בלוך: אחר-כך יבואו האגודות ויגידו: אין לנו כסף, תראו מה הם רוצים מאתנו, כל-כך הרבה שמירה וזה עולה כל-כך הרבה כסף.

יוסי חמו: הנושא הזה של מספר השוטרים והמאבטחים במגרשים הוא מאבק שבועי שלנו עם הקבוצות.

שרון משדי: אני מהקרן החדשה לישראל.

שרון משדי: אני מפעיל את פורום המשקיפים המתנדבים.

שרון משדי: רציתי להגיב על העניין של בני סכנין וגם על הדברים שאמר סנ"צ חמו.

שרון משדי: מחזור 1, מחזור 3, מחזור 7, מחזור 8, מחזור 15, מחזור 16 והאירוע האחרון – זה מספר האירועים בהם אוהדי סכנין היו מעורבים במקרי אלימות.

שרון משדי: לפני שבועיים הם נקנסו ב-6,000 ש"ח על-ידי ההתאחדות לכדורגל, לפני האירוע האחרון, על זריקת חפצים על שופטים ועל קוונים, לפני זה היו אירועים של אלימות פיזית מול שוטרים, אלימות בינם לבין עצמם, תגרה מחוץ לאצטדיון.

שרון משדי: כלומר, המקרה הזה הוא לא מקרה חד-פעמי.

שרון משדי: אולי הוא יותר גדול מבחינת מספר המשתתפים בו אבל לאורך העונה, לאור הדיווחים שאנחנו מקבלים, בכל מחזור שלישי כמעט אוהדים של בני סכנין משתתפים באיזה אירוע שיש בו אלימות פיזית.

שרון משדי: אני רוצה להצטרך למה שהוועדה אמרה כאן.

שרון משדי: חייבים לעשות משהו בעניין תופעת הקריאות על רקע גזעני.

שרון משדי: התופעה הזאת חוזרת שבוע אחר שבוע, וגם השבוע.

שרון משדי: יש משחקים בהם 500 או 1,000 איש צועקים קריאות גזעניות ועדיין אין מספיק מעצרים ואין ענישה בכלל בנושא הזה.

שרון משדי: אבל אי אפשר להוציא את האחריות מבני סכנין בעניין הזה כי יש להם היסטוריה מאוד-מאוד אלימה, גם השנה, גם בשנה שעברה וגם כשאנחנו בודקים 5 שנים אחורה.

אמל זיאדה: אני מייצגת את מרכז מוסאווה, שהוא מרכז זכויות האזרחים הערבים.

אמל זיאדה: חשוב היה לנו להגיע לדיון הזה כדי לתת את התמונה הרחבה יותר של בעיית האלימות במגרשי הכדורגל.

אמל זיאדה: לדעתנו גם אם אפשר להגיע לידי כך שיפסיקו את האלימות במגרשי הכדורגל הרי לא נוכל להפסיק את התופעה, שאחר-כך אוהדים יוצאים מן המשחק כדי "לצוד ערבים" ולעשות בהם את המעשים שרצו לעשות בהם במגרשים.

אמל זיאדה: זאת אומרת, מתמקדים במה שקורה במגרש בלבד, כאילו שם הבעיה – ואני חוזרת ואומרת שחשוב מאוד להקדיש מאמצים להפסקת האלימות במגרשי הכדורגל – אבל לא רק שם מתגלית הבעיה.

אמל זיאדה: אנחנו רוצים לקרוא לוועדת החינוך, התרבות והספורט, יש מקום לקיים דיון הרבה יותר רחב על כל תופעת הגזענות.

אמל זיאדה: הרי אתה מסכים אתי שרוב תופעות האלימות במגרשי הכדורגל הן בעיקר על רקע גזעני, או בחלק בולט מהן לפחות.

ששון קרול: חלק גדול מהן.

אמל זיאדה: אם נגיד שזה רק במגרשי כדורגל הרי זה לא יפתור את הבעיה.

אמל זיאדה: מה אנחנו עושים אחר-כך?

אמל זיאדה: מה קורה בבתי-ספר?

אמל זיאדה: מה קורה בכלל ברחוב?

אמל זיאדה: אנחנו רואים ביטויי גזענות, ביטויים אלימים כלפי אזרחים ערבים, הן מצד אזרחים ולצערנו הרב לאנשי ציבור יש חלק רב מאוד בעניין הזה.

אמל זיאדה: זאת הקריאה העיקרית שלנו לוועדה.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו ניקח את הקריאה שלך לתשומת לבנו ואבקש ממזכירת הוועדה לרשום לפניה שהוועדה תקיים דיון על גילויי הגזענות בחברה הישראלית – האם החברה הישראלית היא גזענית.

מל פולישוק-בלוך: אני למדתי שאנחנו מאותו גזע אבל אולי נצטרך לשנות את המינוח.

מל פולישוק-בלוך: המילה "גזענות" בהגדרה היא לא נכונה כאן.

אמל זיאדה: בישראל זה קיים.

אמל זיאדה: מחקרים הראו שבישראל קיימת גזענות.

איתן טימן: אני ממינהל חברה ונוער במשרד החינוך, התרבות והספורט.

מל פולישוק-בלוך: היית צריך להיות אתנו בדיון הקודם.

איתן טימן: לצערי נבצר ממני להגיע אבל שלחנו נציגה.

איתן טימן: קודם כול אני רוצה להעביר את הדיון לכיוון אחר.

איתן טימן: כרגע, בלי קשר למקרה האחרון, ישנה הנחיה של מנכ"לית המשרד, שיצאה כבר לפני כמה חודשים, לצאת בקמפיין למניעת אלימות בספורט, ומר שאולי פאר מהדוברות שנמצא כאן יהיה אחראי עליו.

איתן טימן: אנחנו נמצאים במהלך שיכלול כמה פעולות.

איתן טימן: אני רוצה להעביר את הדיון למקום אחרי לגמרי, שהוא חלק ממהות הקיום של ועדת החינוך.

איתן טימן: אנחנו טוענים שאנחנו מדברים כאן על התוצאה.

איתן טימן: אנחנו אומרים שחלק מן השינוי חייב לבוא בכניסה אל תוך המערכת החינוך, בניסיון לשנות תרבות התנהגותית, חברתית, חינוכית וערכית בקרב בני הנוער והצעירים.

איתן טימן: בסופו של דבר אם ניקח את פילוח האוהדים במגרשים – וגם אני אוהד קבוצה, אני חבר הנהלת קבוצה – הרי רוב האוהדים צעירים מאוד.

איתן טימן: כלומר, יש משהו בתוך המערכת שלא מייצר את ההתנהגות הנכונה שאנחנו רוצים מתלמידי ישראל וכאשר הם יוצאים מן המסגרת הם מתפרעים.

מל פולישוק-בלוך: לכן אמרתי שהיית צריך לבוא לדיון הקודם.

ששון קרול: גם רוב העצורים שלנו הם קטינים.

מל פולישוק-בלוך: יש בבתי-הספר משחקים של התאחדות בתי-הספר.

מל פולישוק-בלוך: האם שם ההתנהגות פחות אלימה?

איתן טימן: כן, לחלוטין.

אורי חרל"פ: שם אין כמעט בכלל אירועי אלימות.

מל פולישוק-בלוך: זה אותו קהל.

קריאה: אין שם כדורגל נערים.

קריאה: רק כדורסל וכדורעף נערים, וכדורגל נערות.

איתן טימן: אני רוצה להבהיר לחברי הוועדה את התייחסות המשרד ואולי להשרות קצת אופטימיות.

איתן טימן: כבר מספר חודשים רץ במחוז ירושלים פיילוט, עוד טרם הקמפיין של המשרד שיתנהל על ידי הדוברות.

איתן טימן: החלטנו לעשות את הפיילוט דווקא בירושלים כי המטען בירושלים גדול.

איתן טימן: מחוז ירושלים שלנו לקח את קבוצות ביתר ירושלים והפועל ירושלים בכדורגל ובכדורסל והושיב אותם במעגל אחד עם כל מנהלי בתי-הספר, עם כל מערכת החינוך.

איתן טימן: יצאה חוברת – ואני אשאיר לך אותה אחר-כך – "חוויית הספורט – החזרת ההגינות לספורט".

איתן טימן: היום בכל בתי-הספר בירושלים שחקנים נכנסים לשיעורי חברה והם מקבלים מאתנו ערכות שהם מעבירים, יחד עם הרכזים לחינוך חברתי, בכיתות.

איתן טימן: מועצות התלמידים נכנסו כשותפות לנושא.

איתן טימן: נוסחה אמנה בין מועצות התלמידים לבין אגודות הספורט ונקבע שיקום מועדון אוהדים משותף לביתר, הפועל ולמועצות התלמידים כדי לייצר מועדון אוהדים משותף.

איתן טימן: כפי שהגדרנו בחוברת, המטרה שלנו היא להביא לשינוי במיומנויות חברתיות.

איתן טימן: אנחנו מנסים לפתח דרך אנשי מקצוע מלחמה בנושא תרבות הדיון והשיחה, פתרון קונפליקטים, פתרון הוגן, ניהול דיוני דילמה, כישורי הנהגה, סבלנות, סובלנות, כבוד הדדי ורב-תרבותיות.

איתן טימן: אנחנו פותחים תוכניות חינוכיות מתערבות שהן נכונות גם לאלימות בכלל אבל גם לאלימות בספורט, שם יש החמרה גדולה מאוד כתוצאה מסיבות אובייקטיביות.

איתן טימן: אנחנו רואים את מעגלי ההתערבות שלנו בכמה רמות: הרמה הבית-ספרית; הרמה הקהילתית – בירושלים אנחנו עובדים כרגע גם במנהלות הקהילתיות כי 50% מזמנו של התלמיד הוא מבלה מחוץ לבית-הספר, לכן אנחנו מתערבים היום בכל המתנ"סים, בכל המרכזים הקהילתיים, כדי לפתח את הסובלנות.

איתן טימן: שם האלימות כן נמצאת בתחרויות הספורט ואנחנו רואים אותה וחושבים שצריך לתת מערכת משלימה; ומערכת משלימה גם ברמה הרשותית, דרך ראש רשות המוביל צוות היגוי רשותי למיגור האלימות בספורט.

איתן טימן: אין לנו ספק שזה מסע ארוך ואין לנו ספק שעוד יהיו לנו הרבה מאוד אכזבות באמצע הדרך אבל הגענו למסקנה שבמקום שנשב בעשרות דיונים על הגברת האכיפה, חובת המדינה היום להגביר את האינפוטים האדירים אל תוך מערכת החינוך כדי שנוציא ילדים ונוציא אוהדים הרבה יותר סובלניים והרבה יותר סבלניים.

איתן טימן: ניתחנו איך בשנות השישים לקחו את תנועת הצופים ועשו קמפיין שבעקבותיו הפסיקו לקטוף פרחים מוגנים.

איתן טימן: זאת היתה מהפיכה חברתית שהלכה גם על שינוי תרבות התנהגותית.

מל פולישוק-בלוך: מאז לא הצלחתם לחקות את העניין.

מל פולישוק-בלוך: כל פעם נותנים את זה כדוגמה, וזהו.

מל פולישוק-בלוך: זאת ההצלחה האחרונה של המערכת כולה, של מדינת ישראל.

מל פולישוק-בלוך: ההצלחה השנייה שהיתה להם היא עם הפסקת פיטום אווזים.

איתן טימן: את צודקת.

איתן טימן: אני חושב שיש היום חלון הזדמנויות הסטורי כי היום המודעות עלתה פלאים.

איתן טימן: כלומר היום יש מודעות אמיתית ויש גם שיתוף פעולה יפה מאוד מצד אגודות הספורט, שבעבר היה הרבה יותר קשה להגיע איתם לשותפות בכניסה למערכת החינוך באופן סדיר.

איתן טימן: אנחנו טוענים היום שגם אוהדים באים הרבה פחות למשחקים.

איתן טימן: אם אני יודע שאני עשוי לחטוף מכות במגרש, למה שאני אבוא?

מל פולישוק-בלוך: איזה משחק אתה ראית לאחרונה?

איתן טימן: אני חבר הנהלת הפועל פתח-תקווה ואני הולך למשחקים שלהם כך שמהבחינה הזאת, על אף שאני חובש כיפה, אני אוהד שרוף, ואני מודע לעובדה, ואני יושב ומדבר עם בני הנוער.

איתן טימן: אני יודע היטב שלצערנו הרב המתחים בחברה גם מזמנים את מגרש הספורט לכור היתוך שמביא את האלימות.

איתן טימן: אנחנו צריכים לראות קודם כול שהשחקנים עצמם ינהגו באופן הוגן ובפחות אלימות, וזה נושא השיחות שלנו היום עם השחקנים.

איתן טימן: הם הרי מותג כלפי הנוער, ומה שמותר להם הנוער מכפיל ומשלש.

מל פולישוק-בלוך: על זה אני מדברת, על המודל האישי.

איתן טימן: לכן אנחנו אומרים להם: אתם גיבורי התרבות שמעצבים את דור המחר.

איתן טימן: כשאתם באים אל התלמידים לבית-הספר ומדברים איתם, דעו שאתם מודל.

מל פולישוק-בלוך: את זה אתם עושים עם השחקנים?

מל פולישוק-בלוך: יש להם נכונות להשתתף בפרויקט?

איתן טימן: יש נכונות בלתי רגילה.

איתן טימן: אולי מר שאולי פאר יספר על הקמפיין.

איתן טימן: הבאתי לכם דוגמה, לראות לכם את הקמפיין שעומד לעלות בטלוויזיה בקרוב, שלוקח את גיבורי הספורט מכל האגודות – נמני מביתר ירושלים ושחקנים אחרים מכל האגודות.

איתן טימן: אנחנו הולכים על האמוציות.

איתן טימן: הרי מה נער ונערה שצופים בטלוויזיה רואים?

איתן טימן: הם מזוהים עם האיש שלהם, והאיש שלהם מעביר את המסר.

איתן טימן: זה ישודר כמה חודשים בכל הערוצים.

איתן טימן: מול זה באה תוכנית מתערבת בתחום החינוך.

איתן טימן: הרעיון הוא להשלים אחד את השני בתוכנית רבת מתערבים.

איתן טימן: אנחנו מאמינים שיכול להיות שדווקא טריגרים כמו המקרים האחרונים יביאו את מערכת החינוך להעלות את זה לסדר עדיפות בחוזר מנכ"ל הקרוב שעומד לצאת ולעסוק בנושא.

מל פולישוק-בלוך: קודם כול אני רוצה לברך על העבודה והעשייה, אין ספק שהכיוון הזה נכון.

מל פולישוק-בלוך: אם אנחנו מדברים על גינוי, אני מגנה את משרד החינוך שמקציב כל-כך מעט כסף לספורט ולא מבין שספורט הוא ערך מאוד-מאוד חשוב בחינוך בכלל.

מל פולישוק-בלוך: אם היינו מקדישים יותר תשומת לב לחינוך נכון לספורט אז חלק מן הבעיות היו נפתרות, ואנחנו לא עושים את זה.

מל פולישוק-בלוך: הזכרת מתנ"סים, הזכרת ספורט בבתי-הספר.

מל פולישוק-בלוך: אני מכירה היטב את התקציבים המיועדים לכך ומהתקציבים אני גוזרת את ההתייחסות לנושא.

מל פולישוק-בלוך: לצערי הרב ההתייחסות לנושא לא טובה ולא נכונה ולא רצינית כי לא מבינים את הערך דווקא של הספורט כדי להגיע להישגים בהרבה מאוד תחומים אחרים, לא רק בספורט, בכלל בחיים.

מל פולישוק-בלוך: דרך הספורט אפשר לעשות נסים ונפלאות.

איתן טימן: פעם אמרתי למועצה להסדר ההימורים בספורט: כמו שאתם נותנים תקציבים לבניית מגרשים, הייתם צריכים בחקיקה להפריש X שקלים אל תוך החינוך, כסף צבוע רק לנושא מיגור האלימות.

איתן טימן: כי מה זה הימור?

איתן טימן: הרי בסופו של דבר הכסף אמור לחזור לטובת המערכת.

איתן טימן: אבל עובדה שלא מופרש ולו שקל אחד לנושאים האלה, בדקתי איתם.

איתן טימן: זה צריך להיות כסף צבוע, שיהיה בפיקוח ציבורי, שיחזור אך ורק למערכת החינוך פנימה, כי היום המצוקות הן אמיתיות, מי כמוך יודעת, מערכת החינוך קורסת תחת המטלות וזה צריך להיות מופרד מבעיות תקציביות.

איתן טימן: אני חושב שזה כן תפקיד הוועדה.

מל פולישוק-בלוך: אני קונה את ההצעה.

מל פולישוק-בלוך: אני אפנה אליהם.

מישל גנטוס: אנחנו מעיריית סח'נין.

מישל גנטוס: באנו לכאן מהצפון להגיד כמה מילים על מה שהתפרסם בעיתונות.

מישל גנטוס: אני גזבר העירייה ואני גם אוהד שרוף של קבוצת בני סכנין, מלווה אותה כמעט בכל משחק.

מישל גנטוס: לידי יושב מר זבידאת פדיל שהוא חבר העירייה.

מל פולישוק-בלוך: האם קיבלת אי-פעם מכות במגרש?

מישל גנטוס: אנחנו מלווים את הקבוצה בכל משחקיה.

מישל גנטוס: באנו להגיד לכם כאן

מישל גנטוס: שכל העליהום שהיה על בני סכנין בתקופה האחרונה הוא לא במקום.

מישל גנטוס: אנחנו מגנים כל פעולה בלתי ספורטיבית או אגרסיבית במגרשים אבל כל מה שאירע לא נולד בין לילה.

מישל גנטוס: זה המשך של מה שקורה אצלנו בישובים, זה המשך של היחסים בין הממסד לבין העירייה.

מישל גנטוס: כאשר שוטר גורר כמו כלב אוהד של הקבוצה מבין קומץ אנשים שמתפרע אז בטח יש לזה תופעות לוואי, ואז אומרים שכל הקבוצה או כל אוהדי בני סכנין הם מפירי חוק.

מישל גנטוס: לאיש המשטרה במגרש יש אחריות גם לשמור על הסדר הציבורי ולא להפריע לסדר הציבורי.

מישל גנטוס: במשחק שהיה לפני שבועיים בחיפה, שנכחתי בו, עלה שוטר לבוש מדים וגרר אדם מתוך הקהל.

מישל גנטוס: הוא גרר אותו על-יד קרובי המשפחה שלו והכניס אותו דרך השער אל הדשא באמצע המשחק.

מישל גנטוס: בטח שכל האנשים יתפרעו – לא יתפרעו נגד המשחק אלא נגד ההתנהגות של השוטר שלא היתה במקום.

מישל גנטוס: ולכל אחד מהאוהדים יש בוודאי יש 50 קרובים במגרש, כולנו משפחות וקרובי משפחות.

מישל גנטוס: לובשי המדים עושים באמת עבודה טובה אבל חלק מהם לא ראויים להיות במשחק והם גוררים אותנו לדברים לא נכונים.

ישראל סמולוביץ: שמעת קודם את הדברים שאמרתי?

מישל גנטוס: לא שמעתי.

מישל גנטוס: אני מתנצל, באנו מרחוק ורק עכשיו הגענו.

מישל גנטוס: אנחנו נגד כל תופעה אלימה במגרשים.

מישל גנטוס: כל האנשים האחראים, אם זה מורים בבתי-הספר, אם זה אנשי העירייה, כל האנשים בעלי האחריות עושים מהלכים בכדי להרגיע את המצב.

מל פולישוק-בלוך: מה אתם עושים בסח'נין עצמה עם האוהדים שלכם?

מל פולישוק-בלוך: הרי זה תלמידים שהם תחת חסותכם.

מישל גנטוס: היו אסיפות בעירייה, היו אסיפות של מכובדים, היו אסיפות של תלמידים בבתי-ספר.

מישל גנטוס: הדימוי שלנו התהפך בין לילה, מקבוצה שהיא מחזיקת גביע המדינה לקבוצה שהיא מפרת חוק.

מישל גנטוס: אנחנו נגד כל תופעה אלימה ונגד כל תופעה לא ספורטיבית.

מל פולישוק-בלוך: מה אתם עושים בפועל?

מישל גנטוס: אני רוצה לשאול, מה עושה המדינה בכדי להרגיע את הרוחות?

מישל גנטוס: תאמיני לי, עד עכשיו לקבוצה שלנו אין מגרש אימונים, אין לה מגרש משחקים, אין לה אפילו תמיכה שוטפת מהעירייה, ואני גזבר העירייה.

מישל גנטוס: הקבוצה לא קיבלה אגורה אחת מהעירייה.

ואסל טאהא: זה למרות הבטחתו של ראש הממשלה.

מישל גנטוס: ראש הממשלה הבטיח 7 מיליון שקל.

שרון משדי: הכסף הועבר.

מישל גנטוס: משרד ראש הממשלה העביר 7 מיליון שקל, הכסף הועבר ואושר, מתוך עלות של 12 מיליון שקל לבניית האצטדיון.

מישל גנטוס: חסרים לנו עוד 5 מיליון שקל בכדי להשלים את כל העבודות.

מישל גנטוס: לצערי משרד החינוך – האבא של הספורט – לא תרם אפילו שקל אחד.

מישל גנטוס: הוא רק צינור שמעביר לנו כסף ממשרד ראש הממשלה, שדרך החשב שלו הכסף מועבר אלינו.

מל פולישוק-בלוך: על אף שאני מסכימה אתך שצריך להשקיע בדברים האלה, זה עדיין לא אומר כלום לעניין אי ההסכמה שלנו לגילויי האלימות של אוהדי בני סכנין.

מל פולישוק-בלוך: גם אם השופט לא בסדר, גם אם כל העולם לא בסדר, אין לנו הבנה לאלימות.

מישל גנטוס: גם לנו אין הבנה לאלימות.

מישל גנטוס: השאלה היא מה גרם לכך וכיצד ניתן למנוע מהתופעות האלה לחזור על עצמן, וזאת הכוונה של כולנו כאן.

מישל גנטוס: מה שאנחנו עושים היום בכוחות הדלים שיש לנו, אם זה מבחינה תקציבית ואם מבחינה תרבותית, כל מחנך בכל בית-ספר נכנס לכיתה והסביר לתלמידים עד כמה לפני כל דבר התופעה מזיקה לנו, לסכנין, לבני הקבוצה.

מישל גנטוס: אתמול באו אלינו שדרי טלוויזיה, התארחו בכפר ועשו להם סיור.

מישל גנטוס: אתמול היה אצלנו גם מאמן הנבחרת לשעבר והוא ביקר את השחקנים במקום בו הם מתאמנים, בכפר ירכא, במרחק 50 קילומטרים מסח'נין.

מישל גנטוס: אנחנו עוסקים בתופעה בכדי לחזור למוטב.

מל פולישוק-בלוך: אין ספק, אפשר לומר שהכדורגל שם את סח'נין על המפה.

מל פולישוק-בלוך: אנשים מכירים היום את סח'נין בגלל הכדורגל, ובצורה חיובית משום שהקבוצה באמת הגיעה להישגים ולרמה שאף קבוצה ערבית אחרת לא הגיעה אליה.

מל פולישוק-בלוך: אבל אסור לכם לתת יד או אפילו להגיד שאתם סלחנים כלפי כל מקרה של אלימות מהצד שלכם, כדי שאותו דבר שהעלה אתכם לא יוריד אתכם.

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שעליכם בעירייה לקחת את נושא הספורט וללכת אתו קדימה.

מל פולישוק-בלוך: אני בטוחה שאתם יכולים למצוא את הכסף, על אף כל הקשיים.

ואסל טאהא: מאיפה?

ואסל טאהא: אפילו מגרש אין להם.

מל פולישוק-בלוך: סח'נין היא עירייה גדולה.

מל פולישוק-בלוך: זה עניין של סדרי עדיפויות.

ואסל טאהא: היא עירייה גירעונית.

מל פולישוק-בלוך: דווקא עירייה גדולה, עם כל הקשיים שיש לה – ואני יודעת את המצוקה הכספית שלה – צריכה לקחת את הספורט כמנוף – לא כמקום שיוריד אותה אלא כמנוף – ולהשקיע, אפילו לתקופה הקצרה במקום דברים אחרים.

מל פולישוק-בלוך: יחד אתכם אני באה בטענות למשרד החינוך שלא משקיע שום דבר בספורט.

מל פולישוק-בלוך: 70 מיליון השקלים או אפילו פחות מזה שמדינת ישראל כולה משקיעה בספורט בתקציב החינוך, זה הרי פשוט ביזיון.

מל פולישוק-בלוך: מתוך 25 מיליארד שקלים מצאו 70 מיליון שקל לספורט.

מל פולישוק-בלוך: זה בושה.

מל פולישוק-בלוך: אני שמחה שמשרד ראש הממשלה כן העביר לכם 7 מיליון שקלים אבל אתם צריכים, ביחד עם משרד החינוך וביחד עם מרכז השלטון המקומי, למצוא את הדרך, ולוותר אולי על דברים אחרים שנמצאים היום בסדרי העדיפויות שלכם, ולא אני צריכה לתת לכם את ההמלצות.

מל פולישוק-בלוך: אבל קחו את הספורט כמנוף לעיר.

פדיל זבידאת: זה מה שעשינו.

מל פולישוק-בלוך: לכן אתם צריכים לגנות בכל תוקף ולהרחיק מכם את אלה שהורסים לכם את מה שבעצם רומם אתכם.

ואסל טאהא: רציתי להגיד דבר אחד על אוהדי בני סכנין.

ואסל טאהא: הם ממושמעים מאוד ומכבדים מאוד את מנהל הקבוצה, מר מאזן גנאיים.

ואסל טאהא: הייתי נוכח במשחק הגביע כשהוא פנה במיקרופון לכל אוהדי בני סכנין וביקש מהם להתנהג יפה, והם אכן התנהגו היטב והיו ממושמעים.

ואסל טאהא: לא יתכן שבגלל אחד או שניים - - -

מל פולישוק-בלוך: אבל זה לא מקרה אחד או שניים.

מל פולישוק-בלוך: שמענו כאן עדויות מאוד לא נעימות.

ואסל טאהא: אני בטוח שמנהל הקבוצה ביחד עם העירייה יעשו כמיטב יכולתם כדי לחנך באמת לספורט הוגן, לקחת את זה כערך חינוכי ולעבוד על מנת לפתח אותו.

ואסל טאהא: זאת האופציה היחידה של סח'נין, ואת צדקת שהיא עלתה על המפה בגלל הספורט.

ואסל טאהא: אני חושב שחשוב מאוד שגם המדינה, גם המוסדות יתמכו ויעשו כמיטב יכולתם על מנת לתמוך בפיתוח מוסדות הספורט בעיר.

ואסל טאהא: למשל, אני לא יודע אם המועצה להסדר ההימורים בספורט תמכה.

מל פולישוק-בלוך: מועצת ההימורים תומכת בכם?

מישל גנטוס: היא תמכה חלקית, בסיוע להקמת התאורה.

מישל גנטוס: מתוך עלות כוללת של 3 מיליון שקל הועברו 1.25 מיליון שקל.

מישל גנטוס: התאורה היא בנפרד מהעלות של המגרש.

מישל גנטוס: במגרש הם לא תמכו בנו, היחיד שתמך הוא משרד ראש הממשלה.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו חייבים לסיים כי זמננו תם.

ישראל סמולוביץ: אני רוצה להגיב על הדברים שנאמרו כאן קודם על התפקוד של השוטר במגרש.

ישראל סמולוביץ: אני לא הייתי במשחק אבל אני יודע שהפנייה הראשונית, ממש בתחילת המשחק, בבקשה להוציא אנשים היתה של אוהדי בני סכנין שביקשו מאתנו לפעול כנגד כמה אנשים שיכורים.

מישל גנטוס: אני בעצמי הוצאתי אותם ביחד עם השוטר בן-חמו.

ישראל סמולוביץ: אני רוצה להגיד דבר מה על התחושה של האנשים.

ישראל סמולוביץ: כאשר אני אבוא להוציא אוהד ממגרש כדורגל, האוהד בוודאי לא ירצה לצאת מרצונו, הוא לא יתנדב לצאת וללכת הביתה.

ישראל סמולוביץ: אם אני צריך להוציא אותו באלימות, על-ידי שימוש בכוח מסוים, אני אשתמש נגדו בכוח.

ישראל סמולוביץ: כאן אנשים מדברים על יד ברזל.

ישראל סמולוביץ: אנחנו רוצים לתת לכל הקהל הטוב שבא לראות את המשחק תחושה שמי שלא יהיה בסדר אנחנו נוציא אותו בכל האמצעים.

ישראל סמולוביץ: מה שצריך לעשות אנחנו נעשה כדי שיישמר השקט והסדר במגרשי הכדורגל, חד וחלק.

ישראל סמולוביץ: אנחנו לא נתיפייף ולא שום דבר.

ישראל סמולוביץ: מי שיגיע לו שיוציאו אותו, אנחנו נוציא אותו, בתחילת המשחק או באמצע המשחק, לא חשוב.

ישראל סמולוביץ: אם הוא בא בכבוד, בסדר גמור.

ישראל סמולוביץ: אם הוא לא בא בכבוד ונצטרך להשתמש נגדו בכוח, נשתמש נגדו בכוח.

ישראל סמולוביץ: זה לא נותן הצדקה לאנשים אחרים מסביב לעזור לו כדי שהמשטרה לא תצליח להוציא אותו.

פדיל זבידאת: זה לא הצדקה.

פדיל זבידאת: אבל קודם כול אני רוצה שתעשה את זה בכל המגרשים.

ישראל סמולוביץ: עושים את זה.

ישראל סמולוביץ: לא היית כאן קודם ולא שמעת את מה שאמרנו.

מל פולישוק-בלוך: לא נפתח את הישיבה מהתחלה.

פדיל זבידאת: קודם כול אצלנו זה חמולות, כל חמולה מונה 5,000-6,000 אנשים.

פדיל זבידאת: אם אתה לוקח איזה בחור משם, יש לו במגרש כ-200-300 קרובים, לא כמו אצלכם.

ישראל סמולוביץ: זה לא משנה.

ישראל סמולוביץ: זה נותן להם הצדקה לבוא לעזרתו נגד המשטרה.

פדיל זבידאת: אתה יכול לחכות ולהוציא אותו אחרי המשחק.

פדיל זבידאת: לא ראיתי באף משחק שעשיתם דברים כאלה.

פדיל זבידאת: רק אצלנו אתם עושים דברים כאלה.

ישראל סמולוביץ: לפני שהגעת לכאן אמר סגן ניצב יוסי חמו שבמשחק שלכם נמנעו מלבצע מעצרים.

ישראל סמולוביץ: השאלה הראשונה ששאלתי אותו היא למה אין לו 30 עצורים, כי במשחק עם ביתר ירושלים היו 17 עצורים.

ישראל סמולוביץ: באתי אליו בטענות ואמרתי לו: אני רוצה יד ברזל, אני רוצה יותר עצורים.

ישראל סמולוביץ: לכל מדורי הסיור בארץ אני אומר את זה.

ישראל סמולוביץ: מי שמשתולל, מי שמקלל, מי שקורא קריאות גזעניות – אני רוצה שייעצר.

ישראל סמולוביץ: הוא אמר לי: רציתי להרגיע את המצב ולכן רק 3 אנשים נעצרו.

מישל גנטוס: ברשותך, רק משפט אחד.

מישל גנטוס: כאשר סגן ניצב יוסי חמו היה שם הוציאו מישהו מהקהל.

מישל גנטוס: למה לשים לו אזיקים בפני כל הקהל, בפני אלפים?

מישל גנטוס: האם לא יכולים לשים לו את האזיקים בצד?

מל פולישוק-בלוך: האיש הזה התפרע?

מל פולישוק-בלוך: למה לא לפעול נגדו בכל הכוח?

מישל גנטוס: סגן ניצב יוסי חמו אמר לשוטר לקחת את האדם הזה לצד ושם לשים לו את האזיקים.

מישל גנטוס: התנהגות של שוטר במקרה מעין זה יכולה לעזור הרבה להרגעת הרוחות.

מל פולישוק-בלוך: אני מצטערת, אני לא מקבלת את זה.

מל פולישוק-בלוך: אם מישהו מתפרע לא צריך להסתיר שנוהגים כלפיו ביד קשה, כמו שמגיע לו.

מל פולישוק-בלוך: הוא פורע חוק וצריך להשתמש כנגדו בכל הכלים שהחוק מאפשר למשטרה.

מישל גנטוס: אני בעד, אבל אפשר לעשות את זה בצורה אחרת, להגיע לאותה תוצאה בצורה אחרת, שלא כל-כך מבליטה את זה.

מישל גנטוס: עובדה שסנ"צ חמו בא ואמר לשים לו אזיקים בצד והרגיע את הרוחות.

מל פולישוק-בלוך: אני אומרת בפעם המי יודע כמה בישיבה הזאת, אין לנו סבלנות וסובלנות כלפי מתפרעי החוק, אין, וכך צריכה להיות הגישה של כל המערכת.

מל פולישוק-בלוך: הגישה צריכה להיות מערכתית, של העירייה, של המשפחות, של המאמנים, של השחקנים, של האיגודים, של המשטרה, של מערכת המשפט ושל המחוקק.

מל פולישוק-בלוך: אסור לוותר בעניין הזה, כי אם מוותרים לאחד אתה רואה שזה נעשה רק יותר גרוע.

מל פולישוק-בלוך: לכן, כמו שאנחנו אומרים מצד אחד שצריך לתת לכם את המשאבים כדי שהספורט באמת יניף אתכם קדימה, אנחנו אומרים ביתר שאת שנגד המתפרעים צריך להתנהג כפי שמגיע להם, בכל חומרת המעשה.

מל פולישוק-בלוך: אני מבקשת לסכם את הדיון.

מל פולישוק-בלוך: 1) ועדת החינוך, התרבות והספורט נדרשה לדון בנושא האלימות בספורט עקב פנייתם של חברי הכנסת.

מל פולישוק-בלוך: הוועדה מגנה כל מעשה אלימות במגרשי הספורט, אלימות פיזית ואלימות מילולית.

מל פולישוק-בלוך: 2) הוועדה קוראת לכל הגורמים הרלוונטיים – באכיפה, בשיפוט, בניהול המשחקים, האגודות והשחקנים – לפעול בכל תוקף כנגד מעשי אלימות וביטויים גזעניים במגרשים.

מל פולישוק-בלוך: 3) הוועדה קוראת להנהלות הקבוצות, לשחקנים ולמאמנים להפסיק לשחק במשחק בו האוהדים מתפרעים ומגדפים, כולל קריאות גזעניות.

מל פולישוק-בלוך: אני מבינה את הבעיה שיש בהפסקת מסוג כזה או אחר של משחק אבל ברגע שאתם לא עושים לזה עצירה בו-במקום – ואני מדברת על מקרים רציניים, לא על מקרים של ניצול המצב – אין הרתעה.

ואסל טאהא: שההתאחדות לכדורגל תאיים להפסיק משחקים.

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שאפשר להבחין מתי מישהו משתמש בזה לרעה בגלל שהוא רוצה לשנות את תוצאות המשחק, אני חושבת שאפשר לראות אם זה מאורגן ובא מתוך מטרות כפי שאתה הצגת.

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שהשחקנים עצמם צריכים להגיד את האמירה שלהם, ואמירה חד-משמעית.

מל פולישוק-בלוך: 4) הוועדה קוראת לאימוץ מסקנות דוח ועדת החקירה הפרלמנטרית בנושא האלימות בספורט בראשות חבר הכנסת אבשלום (אבו) וילן, ואימוץ ממשי של הצעדים שננקטו באנגליה למיגור האלימות.

מל פולישוק-בלוך: עובדה, זה הצליח.

מל פולישוק-בלוך: צריכים לעשות את זה גם כאן.

מל פולישוק-בלוך: 5) הוועדה תקדם בשבוע הבא את חוק הבטיחות במקומות ציבוריים, שעיקרו החמרת הענישה של המתפרעים במגרשים, כולל אלה הקוראים קריאות גזעניות כנגד שחקנים, במיוחד מתפוצות שונות, גם ישראלים וגם מחוץ-לארץ.

מל פולישוק-בלוך: 6) הוועדה קוראת למועצה להסדר ההימורים בספורט להקציב תקציב מיועד למיגור האלימות במגרשים ולחינוך להתנהגות ספורטיבית.

מל פולישוק-בלוך: 7) הוועדה מברכת את המשטרה, שבעת הזאת, למרות המשימות הקשות המוצבות בפניה חדשות לבקרים, עדיין מוצאת את המשאבים והכוחות לתגבור כוחה במגרשים ולשמירת הסדר.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה לברך אתכם על המאמצים הגדולים שאתם עושים.

מל פולישוק-בלוך: 8) הוועדה מברכת גם את היוזמה החדשה של משרד החינוך, התרבות והספורט – אני שמחה שזה קיים ושמחה לשמוע על כך – מה שמוגדר: "חוויית ספורט – החזרת ההגינות לספורט".

מל פולישוק-בלוך: אנחנו אכן צריכים להחזיר את ההגינות, להחזיר את הספורט לספורט.

מל פולישוק-בלוך: יחד עם זאת הוועדה קוראת לשרת החינוך, התרבות והספורט להקצות יותר משאבים לספורט, ומצטרפת לקריאה לטיפול מערכתי, הכולל חינוך מצד אחד ואכיפת החוק מאידך.

מל פולישוק-בלוך: תודה רבה לכל המשתתפים.

מל פולישוק-בלוך: אני מקווה שבזאת הועלנו ולו בטיפה למיגור התופעות הללו.