ועדת המשנה למעקב אחר יישום חוק שירות המדינה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 5, 2004-12-21 14:00

עזמי בשארה: אני פותח את הישיבה.

עזמי בשארה: המשנה לנציב ביקש רשות לצאת בשעה 15:00.

עזמי בשארה: נוכל להמשיך את הישיבה עד שעה 15:30.

עזמי בשארה: היו לנו ישיבות מהבוקר, ולכן הנסיבות משתנות.

עזמי בשארה: נתחיל ישר בנושא.

עזמי בשארה: אני מאוד רוצה להתנצל בפני אלה שחשבו שהדיון יתקיים לגבי כל המגזרים.

עזמי בשארה: אנחנו דנים בפילוח משרדים בנושא של האוכלוסייה הערבית, ולכן אם תשימו לב, תראו שאנחנו בחרנו את המשרדים הבעייתיים ביותר מבחינת העסקה והחלטנו להתחיל בהם, למשל בלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

עזמי בשארה: לכן נתחיל ישר בנושא.

עזמי בשארה: נשמע קודם כל את סגן הנציב, שבפעם שעברה נתן סקירה מלאה בנושא.

עזמי בשארה: אני יודע שלא התכוננת לנושא, אבל האורחים – או חלק מהם - נמצאים כאן כבר, במיוחד נציגי שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלויות.

עזמי בשארה: מלכתחילה לא היה חומר בנושא.

עזמי בשארה: ביקשנו מכם חומר בנוגע למשרדים הללו, ואני גם מבקש מנציגי המשרדים לומר את דבריהם בנושא של אנשים עם מוגבלויות.

עזמי בשארה: אני גם אתן לנציגים להתבטא.

עזמי בשארה: למרות שזה לא הנושא, הם כבר נמצאים פה.

עזמי בשארה: אנחנו נתמקד בנושא הזה ונשמע משרד משרד.

עזמי בשארה: אני מבין שנציגי משרד המשפטים לא הגיעו עדיין.

יעקב ברגר: מכיוון שדוקטור דינה פלדמן נמצאת פה, כדאי שתשמע איזשהו עדכון קצר ממנה.

יעקב ברגר: קיימנו יחד איזשהו דיון על האופן בו אפשר להתקדם בנושא של בניית מאגר נתונים.

יעקב ברגר: אולי נאפשר לדינה פלדמן להציג את הדברים, כי לא באתי עם נתונים מיוחדים.

דינה פלדמן: הייתי רוצה שייכנס לפרוטוקול דיווח בשלושה מישורים עיקריים.

דינה פלדמן: אחד – בניית מסד נתונים בנושא של אנשים עם מוגבלויות.

דינה פלדמן: אני ממש שמחה לבשר לכם שהתקיימה ישיבה בין נציבות שירות המדינה לבין משרד הביטחון, אגף השיקום, לבין המוסד לביטוח לאומי, בהתאם להנחיות של הישיבה הקודמת.

דינה פלדמן: יש הסכמה לבצע מיזוג של קבצים וחיתוך, על מנת שנוכל לקבל איזשהו מסד נתונים.

עזמי בשארה: כמה זמן זה ייקח להם?

דינה פלדמן: עכשיו אנחנו מתאמים מפגש, שבו אנחנו גם נבקש מנציגי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה להגיש לנו איזושהי הצעה לגבי הנכונות שלהם לקחת על עצמם את הפרויקט של המיזוג, כי הם הכי מומחים ויודעים.

דינה פלדמן: דרך אגב, הם גם אלה שיבצעו את המיזוג של הקבצים ברמה הלאומית.

עזמי בשארה: זאת גם שאלה כמה זמן זה ייקח להם, אם הם יסכימו.

דינה פלדמן: אנחנו לא יודעים לגבי לוחות זמנים, אבל אנחנו לפחות מתקדמים בזה וישנה הסכמה, נכונות והתארגנות.

עזמי בשארה: לא מן הנמנע שנשמע מהמשרדים דיווחים.

עזמי בשארה: יש להם מה להגיד בנושא ויש חידושים בנושא אנשים עם מוגבלויות, אבל ברגע שיהיה מקובץ חומר ולנציבות יהיה מספיק מידע כדי לקיים דיון – כי זאת היתה הבעיה שלנו - אנחנו מייד נקיים ישיבה מיוחדת רק לנושא הזה, בלי שום נושא אחר.

דינה פלדמן: יש שני נושאים נוספים שהייתי רוצה להעלות.

דינה פלדמן: אחד - על פי החלטת ממשלה גם מונו בכל משרדי הממשלה וגם ביחידות הסמך ממוני שוויון לאנשים עם מוגבלות.

דינה פלדמן: הפורום הזה פועל, חי, מתמחה והגיש גם תוכניות.

עזמי בשארה: יש תקן כזה של ממונה שוויון בכל משרד?

דינה פלדמן: לא תקן, ממונה.

עזמי בשארה: בנוסף לתפקידו.

עזמי בשארה: הם יהיו מוזמנים קבועים שלנו.

דינה פלדמן: שניים - פורום ממוני שוויון ונציבות השוויון הוציא חוברת ראשונה שתועבר לכל חברי הכנסת ולכל הנוכחים פה, כך שיש כבר דוח ראשוני שכתוב.

עזמי בשארה: את יכולה לעדכן אותנו לגבי הסמכויות של ממונה השוויון מלבד הטפה?

דינה פלדמן: אנחנו לא עובדים בדרך הזאת של הטפה.

דינה פלדמן: הם מקדמים מודעות והסברה.

דינה פלדמן: הם פועלים יפה מאוד, והם כתובת לפניות.

דינה פלדמן: אנחנו רואים התעוררות מאוד מאוד גדולה במשרדי הממשלה.

דינה פלדמן: זאת חבורה נהדרת, ונדמה לי שחלק ממנה נוכחים כאן בחדר הזה.

דינה פלדמן: אגב, כולם אנשים בכירים, ובהחלט פעילים ומחויבים.

דינה פלדמן: שלוש – לגבי משרות ייעודיות, אחד מתהליכי הכניסה של אנשים עם מוגבלות לשירות המדינה חייב להיות דרך משרות ייעודיות, כמו שהיה לגבי המגזר הערבי.

דינה פלדמן: זה יכול להיות בפרופורציות אחרות, אבל כרגע לא ניכנס לנקודה הזאת.

דינה פלדמן: לצערי הרב, בדיון שקיימנו עם משרד האוצר, המסלול הזה נחסם בפנינו בשלב הזה.

עזמי בשארה: כל הסיפור הזה של משרות ייעודיות נחסם בשלב מאוד מוקדם.

עזמי בשארה: אנחנו נדבר על זה.

דינה פלדמן: אני כן מבקשת את עזרת הכנסת לקדם את הנושא של משרות ייעודיות לאנשים עם מוגבלות.

דינה פלדמן: יש לנו תוכנית מצוינת שעשינו עם נציבות שירות המדינה לגבי הכוונה למשרות שהמדינה צריכה אותן, משרות חדשות, כמו מידענית או רכזי איכות ואסטרטגיה ומשרות חדשות כגון אלה.

דינה פלדמן: יש עבודת מטה.

דינה פלדמן: אנחנו מבקשים את עזרת הכנסת לקדם את המשרות הייעודיות, כי בלעדיהן לא נצליח להכניס אנשים עם מוגבלות חמורה.

דינה פלדמן: מעבר לזה, נציבות שירות המדינה, לפחות כפי הידוע לי, ערוכה ומוכנה לקליטה, וכרגע צריך לעשות קמפיין כדי שאנשים עם מוגבלות פשוט יפנו למכרזים.

עזמי בשארה: אתם עושים את הקמפיין?

דינה פלדמן: למה אנחנו?

דינה פלדמן: נציבות שירות המדינה צריכה לעשות.

דינה פלדמן: שתי הנציבויות צריכות לעבוד יחד, אבל חייבים קמפיין.

עזמי בשארה: חברי כנסת מארגנים בדרך כלל קמפיינים לעצמם.

עזמי בשארה: ..

יעקב ברגר: קודם כל, אני חושב שמכל הדברים האלה כרגע ההישג היותר גדול זאת אותה הסכמה שיש לנו לגבי הנכונות לעשות שימוש במאגרים של המוסד לביטוח לאומי ושל משרד הביטחון, כי זה לא היה דבר שהוא היה מובן מאליו.

יעקב ברגר: אפילו פנינו בזמנו אליכם בבקשה.

יעקב ברגר: דרך אגב, אני מאמין שברגע שיהיה לנו מאגר ונוכל להוכיח שתמונת המצב של האיוש של אנשים עם מוגבלויות היא נמוכה מאוד, יהיה לנו יותר קל לדבר גם על משרות מיועדות.

יעקב ברגר: טוב שנעשתה העבודה שנעשתה, אבל אני חושב שבלי מסד נתונים יהיה קשה מאוד לדבר עם אגף התקציבים ולהוכיח שיש באמת בעיה בתחום הזה.

יעקב ברגר: לכן אני קושר את זה יחד, למרות שאני מבין את דינה פלדמן, שבצדק מבחינתה רוצה לקדם עכשיו ומייד את נושא המשרות המיועדות.

יעקב ברגר: אבל אני מעריך שאנחנו נצליח לעשות את זה טוב יותר, ברגע שיהיה לנו מסד נתונים.

יעקב ברגר: לגבי לוח זמנים, אני רוצה להיות זהיר אבל אופטימי.

יעקב ברגר: אני מעריך שזה יכול להיות משהו בין חצי שנה ל-10 חודשים.

יעקב ברגר: אני מקווה שעד אז אנחנו נצליח לסיים את העניין.

יעקב ברגר: במקרה דני לרנר, שהוא סמנכ"ל הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, נמצא פה, אבל זה גם עניין של עלויות.

יעקב ברגר: אני מקווה שנצליח להגיע להבנה עם הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, שמדובר פה על משהו שהוא חשוב מאוד וחיוני מאוד, לפחות בשלב ראשוני.

יעקב ברגר: אם הסיכום הוא ממילא על נתונים סטטיסטיים ולא על נתונים שמיים, אני מקווה שלוח הזמנים הזה עשוי להיות ריאלי.

עזמי בשארה: אתם מסכימים על לוח הזמנים?

דני לרנר: אני לא יודע להגיד, כי אני לא איש מקצוע בתחום, אבל אנחנו מסכימים בוודאי על העיקרון ובוודאי על זה שזה כרוך בעלויות.

דני לרנר: בסך הכל התפקיד שלנו זה לתת שירות למדינה, וזה חלק מהשירות שאני חושב שאנחנו מחויבים לו.

עזמי בשארה: לא דיברתי על ההסכמה שלכם לעיקרון, אלא על הערכתך ללוח הזמנים.

דני לרנר: אני לא יודע, לא באתי מוכן לשאלה הזאת.

עזמי בשארה: אני יודע, רק רציתי לדעת את זה אם אנחנו כבר יושבים כאן.

הניה מרקוביץ: קודם כל, הצטרף גם נציג משרד המשפטים ומינהל המחקר החקלאי.

הניה מרקוביץ: לנושא האנשים עם מוגבלות יש עוד שני היבטים חשובים מאוד, מלבד הקליטה הכמותית שלהם בעבודה.

הניה מרקוביץ: אחד – נושא הנגישות, והשני – נושא ההתאמות במקום העבודה.

הניה מרקוביץ: שני הנושאים האלה התחילו להיכנס להילוך גבוה.

הניה מרקוביץ: אנשים שואלים ומתעניינים ויש מודעות לנושא הזה.

הניה מרקוביץ: אני מציינת את שני הנושאים האלה, כי זה רק מראה שכאשר המודעות נוצרת, יש לנו גם קליינטים, ובהחלט אנחנו מסייעים ועוזרים לאנשים גם בהיבטים האלה.

עזמי בשארה: אנחנו נתחיל לדון בנושא המרכזי.

עזמי בשארה: נושא הדיון הוא קליטת ערבים, ברוב המקרים מדובר באקדמאים ערבים, במשרדים הללו.

דינה פלדמן: להתראות ותודה רבה.

רוני שכטר: יש לי רק בקשה אחת או תקווה אחת, שהישיבה הבאה שתתקיים בנושא של אנשים עם מוגבלויות לא תהיה באותו מרחק מהישיבה הקודמת.

עזמי בשארה: בסדר, אני מבטיח שזה יהיה אחרת, אבל כפי שאמרתי, נתקענו עם הנתונים.

עזמי בשארה: אם אתה זוכר את הישיבה האחרונה שהתקיימה בנושא, נתקענו בלי נתונים.

עזמי בשארה: ברגע שיהיו נתונים, אפשר מצדי לקיים כל שבוע ישיבה, אבל צריכים להיות נתונים.

רוני שכטר: לפעמים כשקובעים ישיבות, זה גם מזרז את מי שצריך לספק את הנתונים.

עזמי בשארה: על כל פנים, תודה שבאתם.

עזמי בשארה: אני מקווה שהחומר ישנו ושהספקתם לעיין בחומר שהכינה נציבות שירות המדינה לגבי המשרדים השונים.

עזמי בשארה: אם לא, אפשר גם לרענן את הזיכרון.

עזמי בשארה: אני מציע שנתחיל עם משרד האוצר, עם רוני פרידמן, סמנכ"ל משרד האוצר.

עזמי בשארה: אני מציע שתתייחס לנתונים הללו.

עזמי בשארה: מה דעתך עליהם?

עזמי בשארה: מה לגבי האפשרויות שלקליטת ערבים?

עזמי בשארה: אני מציע שתיתן תשומת לב מיוחדת לנושא של קליטת אקדמאים או עובדים ערבים במשרד עצמו, ולא רק באגפים לגביית מס ומקומות כאלה, שם רוב העובדים הערבים מועסקים.

רוני פרידמן: קודם כל, אנחנו מייצגים רק את המשרד הראשי, שזה המטה כפי שציינת, ולא מס הכנסה, רשות המסים וכדומה.

רוני פרידמן: כפי שראית בדוח, בשנת 2003 היו שלוש משרות לבני מיעוטים.

רוני פרידמן: בשעה טובה, היום יש כבר שבע משרות, כאשר שתיים מתוכן עומדות כרגע לפני חתימת נציב שירות המדינה, כך שזה בהליך.

עזמי בשארה: יש לנו אינפורמציה רק לגבי שנת 2003, אבל אתה אומר שבשנת 2004 יש שבע משרות.

רוני פרידמן: אנחנו לקראת קבלת המשרות מספר 6 ו-7, כך שבשנת 2005 נהיה עם שבע משרות, כאשר המשרות מיועדות רק לאגפים המקצועיים.

עזמי בשארה: באיזה דרגות?

רוני פרידמן: 39-41, מרכז בכיר, כאשר שתיים מהמשרות מיועדות לאגף שוק ההון רק לתפקידים מקצועיים ולא מנהליים, שתיים - לשכר והסכמי עבודה, שתיים - ללשכת המשפטית כעורכי דין, ועוד אחת - לאגף תקציבים למשרת כלכלן.

עזמי בשארה: יש ביניהם נשים או שכולם גברים?

רוני פרידמן: נכון לעכשיו אין נשים, אלה רק גברים.

רוני פרידמן: יש שבע משרות בשנת 2005, כאשר מדובר על אקדמאים באגפים מקצועיים.

עזמי בשארה: איך הגעתם אליהם?

עזמי בשארה: איך הגיעו אליכם?

מגלי והבה: לפי מכרזים.

עזמי בשארה: לפי מכרזים רגילים?

עזמי בשארה: האם היו יותר פונים מאשר בעבר או שאתם הקדשתם יותר תשומת לב לנושא?

רותי אשכנזי: המשרות מיועדות בדיוק לזה.

עזמי בשארה: האם אלה משרות ייעודיות?

רוני פרידמן: כן.

עזמי בשארה: אני מבין שאלה משרות שהן לא מחוץ למסגרת של המשרות הייעודיות.

רותי אשכנזי: נכון.

מגלי והבה: חשוב להבהיר שכל ערבי או בן מיעוט יכול להגיש מועמדות לכל משרה.

עזמי בשארה: אנחנו יודעים.

דורית ואג: האם אלה משרות קבועות או על בסיס חוזה?

הניה מרקוביץ: זה לא משנה.

דורית ואג: זה כן משנה, למה זה לא משנה?

רותי אשכנזי: כל המשרות שנותרות הן משרות מסגרת, אין משרות אחרות.

עזמי בשארה: האם פנו אליכם עובדים ערביים והתקבלו למשרות רגילות ולא ייעודיות?

עזמי בשארה: לא שאני נגד משרות ייעודיות, אני מאוד בעד - אנחנו הרי המצאנו את המושג הזה.

רותי אשכנזי: זה מכרז פומבי, ולא ניגשים אליו.

עלי חיידר: אני יודע שיש הרבה מועמדים שמגישים מועמדות.

רוני פרידמן: אני מזכיר לכם שהמשרד שלנו כמטה משרד ראשי בירושלים נמצא ברחוב קפלן.

רוני פרידמן: אלה המשרות שיש לנו, אין לנו כמעט משרות מחוץ לירושלים.

רוני פרידמן: זה חלק מהסיבה שיש מיעוט יחסי של פונים למכרזים הרגילים.

רוני פרידמן: אנחנו לפחות לא ראינו מישהו שנתקל באיזושהי בעיה מיוחדת, אם רצה להתמודד למשרה, בהתייחס לכישורים שלו, ליכולות שלו ולעמידה בדרישות המשרה.

רוני פרידמן: אני חושב שהמשרות הייעודיות האלה נותנות יתרון לכולם.

רוני פרידמן: להפך, מי שעד עכשיו הגיע אלה אנשים מוכשרים עם ביצועים מצוינים, וזאת לא הפתעה.

רוני פרידמן: ביררתי עם המנהלים שלהם – אם זה יובל רכלבסקי או אייל בן-שלוש - את היכולות שלהם, והבנתי שהכל לשביעות רצונם.

עזמי בשארה: זה ברור לי.

עזמי בשארה: אחר כך נחזור אליך.

עזמי בשארה: אני בעד משרות ייעודיות, אבל אני לא סומך עליהן לטווח הארוך.

עזמי בשארה: אם לא תהיה קליטה למשרות הרגילות, תהיה רגילה.

עזמי בשארה: אני מאוד תומך בכך שתיתן עצה.

עזמי בשארה: אני רוצה לדעת איך נגיע ליותר.

עזמי בשארה: הרי כולנו עוסקים בסיעור מוחות.

עזמי בשארה: מי שנכנס דרך הדלת הזאת, אין לו מחלוקת על העיקרון שצריך לשלב את הערבים.

עזמי בשארה: אז אנחנו מדברים על אפליה בתוך המשרדים, על מנטליות ולפעמים על גזענות.

עזמי בשארה: פה סביב השולחן הזה לפחות אין מחלוקת בעניין הזה, ולכן אני רוצה לשמוע עצות איך לשלב יותר ערבים, כי זה מצוין שיש משרות ייעודיות, אבל אני חושב שזה לא יפתור דבר לטווח הארוך.

מגלי והבה: שלא ישתמע מדבריך שהמשרות הייעודיות הן זמניות.

מגלי והבה: שומעים אותי אנשי הנציבות ואנשי המשרדים הממשלתיים.

מגלי והבה: לצורך העניין, זאת אפליה מתקנת, אבל כל עוד המשרדים קיימים אלה המשרות, ולא יכול מחר להתחשק למישהו במשרד האוצר להגיד שמכיוון שאותו עובד התקבל במסגרת המשרה הייעודית, אפשר לוותר עליו.

הניה מרקוביץ: אסור גם לקצץ את המשרות האלה.

רותי אשכנזי: עובד כזה שמתקדם, המשרה שהוא מפנה נשארת משרה ייעודית.

דני לרנר: את המשרות הייעודיות האלה אפשר לראות כפורטל כניסה למשרד, אבל משם הדרך פתוחה.

עזמי בשארה: ברור לנו, אבל השאלה היא האם הן תלויות תקציב מדינה או לא.

דני לרנר: הן תלויות תקציב מדינה.

עזמי בשארה: אם משתנה מדיניות הממשלה ופתאום אין משרות ייעודיות?

דני לרנר: הנציבות לא נותנת לנו לקצץ אותם.

עזמי בשארה: אם כל הערבים מועסקים במשרות ייעודיות ומקצצים את המשרות הייעודיות, לא יהיו ערבים במשרדים.

רוני פרידמן: הם אומרים לך שהם לא מאשרים את הקיצוץ.

עזמי בשארה: אני מדבר כמובן על המשרדים המרכזיים כמובן.

אבי אמרג'י: לי יש ניסיון עם שני המכרזים האחרונים שפרסמנו בתחום התכנון והחקלאות.

אבי אמרג'י: נבחרו שני מועמדים.

אבי אמרג'י: כאשר הם ראו את השכר, הם ויתרו על המשרה.

עזמי בשארה: אני רוצה להתחיל מהלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

דני לרנר: בלשכה המרכזית לסטטיסטיקה יש משרה אחת בלבד שמיועדת לערבים.

דני לרנר: אם היו נותנים לי עוד 10, הייתי בשמחה מקבל.

עזמי בשארה: האם אתה לא מקבל עובדים במשרות לא מיועדות?

עזמי בשארה: זה עקרוני עבורי.

עזמי בשארה: לשם כך אני מקיים ישיבות.

עזמי בשארה: אם אנחנו פה נדון רק על משרות ייעודיות, אפשר לפרק את הוועדה.

דני לרנר: הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה עובדת כמו כל משרד ממשלתי אחר.

דני לרנר: יש לה תקן, יש לה תקציב ועם זה היא חיה.

דני לרנר: בדיונים עם משרד האוצר, אנחנו לפעמים מקבלים משרות נוספות לצורך פעילויות נוספות שמוסכמות על אגף התקציבים.

דני לרנר: לפעמים מורידים לנו משרות בלי לשאול.

עזמי בשארה: לפעמים גם מתפנות משרות.

דני לרנר: לפעמים גם מתפנות משרות.

דני לרנר: מעבר לעובדה שיש לנו רק משרה ייעודית אחת לערבים, יש תשע משרות שמאוישות על ידי עובדים ערבים, אחד מהם בתפקיד קצת יותר מבינוני, ראש תחום שעוסק בדמוגרפיה, והוא בהחלט בעל פוטנציאל לקידום עתידי, כי אנחנו רואים בו עובד מעולה בתחום שלו שגם רוכש ניסיון ניהולי.

דני לרנר: עובדים אחרים עובדים כמו כל עובד אחר.

דני לרנר: אין אצלנו התייחסות שונה לעובד ערבי או לעובד אחר.

דני לרנר: יש גם אוכלוסייה של כ-17 סוקרים.

דני לרנר: זאת אוכלוסייה שהיא שונה במהותה, כי הם לא מועסקים במשרות, אבל הם קיימים ועובדים בעבודת שטח.

דני לרנר: בדרך כלל זאת עבודה חלקית.

דני לרנר: את החוזה האחרון בנושא הזה חתמתי הבוקר עם מי שהחליף סוקר יהודי שעזב.

עזמי בשארה: אתה מדבר על תשעה עובדים ערבים, כאשר בשנת 2003 היו שבעה עובדים.

עזמי בשארה: האם יש התפתחות?

עזמי בשארה: המספר שמופיע אצלי הוא שבעה עובדים ערבים מתוך 621 עובדים, שזה 1.13%.

דני לרנר: לפחות על פי הרישומים שלנו היו שבעה.

דני לרנר: אם כך, יש התפתחות.

דני לרנר: כמו כן, יש 17 סוקרים.

עזמי בשארה: מה לגבי הדרגות?

עזמי בשארה: אמרת שלכולם דרגה פחות מבינונית מלבד עובד אחד.

דני לרנר: לא, אנחנו מדברים על דרגות בתקנים שהם 38-40, שהם דרגות מרכז, ואנחנו מדברים על עובד אחד בדרגה 42, שזה ראש תחום וזאת כבר דרגה ניהולית יחסית בכירה.

דני לרנר: מעל זה יש רק סגן מנהל אגף או משהו דומה.

עזמי בשארה: אם כך, יש עובד אחד בתפקיד בכיר מתוך התשעה עובדים.

דני לרנר: אם יהיו עובדים מוצלחים כמוהו, הם גם יגיעו לשם.

דני לרנר: יש שלושה עובדים שמוגדרים כנוצרים לא ערבים, ולכן הם לא שייכים לאוכלוסייה שאנחנו מדברים עליה.

עזמי בשארה: חישבת אותם במסגרת התשעה עובדים?

דני לרנר: לא, אני הורדתי אותם.

מגלי והבה: מה זה נוצרים לא ערבים?

עזמי בשארה: יש עולים מרוסיה שהם לא יהודים.

עזמי בשארה: יש נוצרים לא ערבים.

עזמי בשארה: רוב הנוצרים הם לא ערבים.

דני לרנר: צריך לומר גם שבתוך האוכלוסייה של התשע משרות יש גם שני דרוזים, ועוד דרוזי אחד שהוא סוקר.

דני לרנר: סוקר זה field worker, תפקיד קשה מאוד ושוחק מאוד עם תחלופה גבוהה מאוד לצערנו, כי העבודה היא בדרך כלל בשעות הערב, וזה לא פשוט.

יעקב ברגר: האם יש סיכוי שלקראת המפקד תהיה עלייה בהיקף המועסקים?

דני לרנר: אנחנו נמצאים בעיצומן של ההכנות לקראת מפקד האוכלוסין והדיור.

עזמי בשארה: כל כמה שנים יש מיפקד?

דני לרנר: צריך להיות כל 10 שנים.

דני לרנר: במדינת ישראל זה אף פעם לא היה בדיוק כל 10 שנים, אלא זה היה בדרך כלל כל 11 או 12 שנה.

דני לרנר: המדיניות הממשלתית דחתה את מפקד האוכלוסין בשנתיים לפני שנה.

עזמי בשארה: כי זה עולה כסף.

דני לרנר: זאת היתה טעות, כי הדחייה עולה יותר.

דני לרנר: בדרך כלל מכיוון שהעובדה נעשית גם בקרב האוכלוסייה הערבית וגם בקרב אוכלוסיות אחרות, מטבע הדברים יהיו מועסקים עובדים ערבים.

מגלי והבה: אלה לא משרות חדשות.

מגלי והבה: עובדים בזה מורים.

דני לרנר: אלה משרות זמניות, שיכולים לעבוד בהן עובדי מדינה, מורים וכו'.

דני לרנר: היום למשל מועסקים כעובדי מדינה, אמנם במשרות זמניות, שלושה עובדים ערבים, שניים מהם סוקרים, והם לא מנויים פה.

דני לרנר: שניים מהם סוקרים ואחד מהם מרכז את העבודה שלהם, כי הם עושים בדיקות בטירה כניסוי.

דני לרנר: אלה משרות זמניות, וצריך לדעת את זה.

עזמי בשארה: מדובר על 1.1% מהעובדים שזה אחוז נמוך.

עזמי בשארה: האם אתה חושב שהסיבה לכך היא שלא היו מספיק אקדמאים בתחום או בגלל המרחק?

עזמי בשארה: הרי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה ממוקמת בירושלים, והערבים ממוקמים בדרך כלל בצפון.

עזמי בשארה: אבל אני יודע שאקדמאי ערבי מחפש עבודה, והוא מעביר את מקום מגוריו בהתאם לעבודתו, ולא ההפך, כלומר לא צריכה להיות פה בעיה.

דני לרנר: אנחנו מעולם לא פסלנו קבלה של עובד בגלל מקום מגורים.

דני לרנר: גם אני לא גר בירושלים, ואני נוסע כל יום.

דני לרנר: הבעיה היא אולי קודם כל בסוג העובדים שאנחנו צריכים.

דני לרנר: אנחנו צריכים סטטיסטיקאים ומחפשים בעיקר כלכלנים.

דני לרנר: חסרים לנו היום בוגרי מנהל עסקים.

דני לרנר: זה מה שחסר לנו היום.

דני לרנר: אנחנו כבר שנתיים במצב של הקפאה מוחלטת ולא קולטים כמעט עובדים חדשים.

עזמי בשארה: גם אם משרות מתפנות?

דני לרנר: גם אם משרות מתפנות, יש הקפאה.

דני לרנר: משרות חיוניות שאנחנו חושבים שמאוד חשוב לקלוט אליהן עובדים, כמו ראש אגף לאיכות הסביבה, פנינו וקיבלנו אישור לקלוט עובדים.

דני לרנר: היה מכרז בימים האחרונים ולא היה לו אף מועמד ערבי.

דני לרנר: מדובר על משרה לדרגה בסדר גודל של 39 עד 41, שזאת דרגה בסיסית של הניהול אצלנו.

דני לרנר: המשרה דורשת התמחות בסטטיסטיקה ובאיכות הסביבה, שתי "פינות" שלא תמיד הולכות יחד.

דני לרנר: בגלל הייחודיות המקצועית יש לנו עם זה בעיה.

דני לרנר: לכן אמרנו קודם שנשמח לקבל עובדים, כי חסרים לנו אנשים.

דני לרנר: לפני שנתיים, שלוש שנים עוד שקלתי אפשרות לייבא סטטיסטיקאים מהודו.

דני לרנר: לא עשינו את זה בסוף כי חשבתי שזה לא יהיה נכון לעשות את זה, אבל זה עמד על הפרק.

עזמי בשארה: בגלל שאין מספיק בוגרי אוניברסיטאות בתחום הזה?

דני לרנר: נכון, אלה לא מקצועות אטרקטיביים.

דני לרנר: יש מעט מאוד אנשים שהם טובים בתחום הזה, ורובם פונים לחוץ לארץ, שם האפשרויות הרבה יותר רבות.

עזמי בשארה: אנחנו נעבור למשרד החקלאות.

מירי שפיגל: אצלנו מועסקים 26 בני מיעוטים, מתוכם שישה מדענים.

עזמי בשארה: מהנציבות נמסר לי המספר 16.

יעקב ברגר: אלה נתונים משנת 2003.

הניה מרקוביץ: גם עשינו טיוב נתונים.

יעקב ברגר: אני רוצה לחזור על מה שגם הניה מרקוביץ הזכירה בפעם שעברה.

יעקב ברגר: אמרתם שפעם ראשונה לפחות יש נתונים.

עזמי בשארה: קיבלתם במשך חצי ישיבה תודות והערכות.

יעקב ברגר: להפך, אני רוצה להסביר שבאופן טבעי כתוצאה מכך שזה היה פעם ראשונה, גילינו שאנחנו צריכים לעשות טיוב נתונים.

יעקב ברגר: היתה פנייה של הנציבות ליחידות, ובאמת קיבלנו עדכון.

יעקב ברגר: אצל חלק מהאנשים זה לא היה מעודכן, ולכן לא בכדי יש עלייה במספר העובדים, ואני שמח על כך.

מירי שפיגל: מתוך 26 עובדים שישה מדענים, אחד מתוך השישה הוא בדרגת פרופסור.

מירי שפיגל: כל המדענים הם קבועים במשרות תקן קבועות.

מירי שפיגל: רוב החוקרים אצלנו הם על משרות תקן קבועות.

מירי שפיגל: אין שום הבדל בין מדען ערבי או אחר.

מירי שפיגל: השאר הם עובדים שמוגדרים כעוזרים למחקר ברמות שונות.

מירי שפיגל: אלה יכולים להיות מהנדסי מחקר, טכנאי מחקר, עובדים בניסיונות שדה, אבל כל קבוצת עובדים הזאת היא קבוצה של עוזרים למחקר ברמות של מהנדסים וטכנאים.

מירי שפיגל: מופעל במינהל המחקר תקן פתוח, שבמסגרתו הם יכולים להגיע עד דרגה 44, הכל בהתאם להישגים בעבודה, כך שאין כאן שום תקרת זכוכית בדרך.

עזמי בשארה: ברור שרשמית אין שום תקרה, אבל אני מעמיד אתכם בפני בעיה.

עזמי בשארה: אתם לא פה כדי להוכיח שאין אפליה במשרדים.

עזמי בשארה: אנחנו מניחים שאין אפליה.

עזמי בשארה: אנחנו חייבים להניח שאין כדי שנוכל לדבר אחד עם השני, אחרת נתחיל להאשים אחד את השני בגזענות.

עזמי בשארה: אני חייב להניח שלכל האנשים פה אין בעיה עם הערבים, אחרת אני לא אוכל לנהל דיון.

עזמי בשארה: הנתונים הם 1%, 1.5%, 2% או 3% עובדים ערבים.

עזמי בשארה: אם כל כך טוב, למה כל כך רע?

עזמי בשארה: מדובר במשרד החקלאות.

עזמי בשארה: זה תחום שמושך הרבה צעירים אצלנו.

עזמי בשארה: בחוג לחקלאות מהאוניברסיטה העברית ברחובות למדו מספרים אדירים של סטודנטים ערבים, ומספר העובדים הערבים במשרד החקלאות מהווה 2.8%, נגיד 3%, והשאלה היא למה ומה אנחנו יכולים לעשות בנידון.

רותי אשכנזי: אנחנו לא רואים שהם ניגשים כל כך למכרזים.

עלי חיידר: אני יודע שלעמותת אלאהאלי יש פרויקט מיוחד לקידום חקלאות והכשרת אנשים, והם גם אוספים ושולחים קורות חיים.

עלי חיידר: אני יודע ממקור ראשון, שהם התקשרו אליי וקיבלו מאתנו קורות חיים וגם הם שלחו קורות חיים למשרד החקלאות.

עלי חיידר: זה מאוד מוזר.

עלי חיידר: הם ניגשים למכרזים, גם במשרד האוצר.

רוני פרידמן: השאלה היא איפה הם נופלים.

עזמי בשארה: אנחנו לאט לאט נתחיל לבקש נתונים בנושא הזה, אבל אנחנו לא יכולים ממש להתערב בשיקולים מקצועיים ובשאלה איך ממנים.

עזמי בשארה: אני גם לא רוצה לעסוק בזה כפרלמנטר, אבל לאט לאט נתחיל לשאול כמה מועמדים ערבים ניגשו למכרז.

עזמי בשארה: אפשר לקבל את הנתון הזה.

עזמי בשארה: יש טענה שהם לא ניגשים למכרז.

עזמי בשארה: הרי זה עניין עובדתי ולא שאלה של דעה – או שלא ניגשו או שניגשו, אפשר להוכיח את זה.

אבי אמרג'י: אני אדבר על שלוש יחידות, ואתחיל במשרד הראשי.

אבי אמרג'י: במשרד הראשי יש 18 עובדים שמוגדרים ערבים.

עזמי בשארה: מה זאת אומרת מוגדרים ערבים?

עזמי בשארה: הם ערבים.

עזמי בשארה: יהודי זה עוד יותר בעייתי להגדיר...

עזמי בשארה: רבים על זה בכנסת עד היום, ואפילו עוד לא הגדירו את זה.

אבי אמרג'י: אני לא מגדיר אף אחד.

מגלי והבה: יש אוכלוסייה דרוזית, יש אוכלוסייה בדואית ויש אוכלוסייה צ'רקסית.

מגלי והבה: מאז קום המדינה, בגלל שירותם הצבאי הם נכנסו לקטגוריה הזאת.

מגלי והבה: זה לא קשור לשאלת מוצאם ומאיפה הם באים.

עלי חיידר: אבל הבדואים הם ערבים והדרוזים עם ערבים, והחוק מגדיר - - -

מגלי והבה: הרי מי שנולד במזרח התיכון, לא יכול ליפול להגדרה אחרת.

עזמי בשארה: חבר הכנסת והבה, אני ממש לא רוצה להיכנס לזה.

עזמי בשארה: סתם הערתי הערה, אז אל תיקחו כל דבר ברצינות.

מגלי והבה: יש פה פקידות בכירה, אז חשוב שהיא תבין את העניין.

עזמי בשארה: אנחנו נעביר להם ולעצמנו קורס בהיסטוריה, אבל זה הדבר האחרון שאני רוצה להיכנס אליו.

עזמי בשארה: החוק אומר בצורה מפורשת "לענייני חוק זה" - - -

מגלי והבה: לרבות דרוזים וצ'רקסים, ואני רוצה להבהיר את הנקודה הזאת.

מגלי והבה: אני גם חושב שלא צריך להתמקד בנושא של קיפוח אוכלוסיות כאלה ואחרות בגלל ההשתייכות הלאומית.

אבי אמרג'י: רוב האוכלוסייה שאנחנו קלטנו היא אוכלוסייה אקדמאית.

אבי אמרג'י: הדרישה היא לבוגרי מדעי החקלאות או הכלכלה.

אבי אמרג'י: קודם דיברתם על ניידות.

אבי אמרג'י: יש לנו עובדים שגרים בטייבה או בקלנסווה, ועובדים אצלנו באזור באר שבע, באזור הנגב כמתכננים.

אבי אמרג'י: יש לנו גם מפקחים בתחום הגנת הצומח, בביקורת הפרי.

עזמי בשארה: כולם נכללים בתוך ה-26 עובדים?

אבי אמרג'י: מתוך ה-18 עובדים.

אבי אמרג'י: אם נדבר על שירות הדרכה ומקצוע, מדובר על תשעה עובדים.

אבי אמרג'י: כאן הדרישה היא להשכלה מהפקולטה לחקלאות, דרישה מקצועית בתחום מדעי החקלאות.

אבי אמרג'י: סגן מנהל שירות הדרכה ומקצוע הוא בחוזה בכירים, והוא אחראי על כל ההדרכה המקצועית של כל העובדים ביחידה הזאת.

אבי אמרג'י: בשירותים הווטרינריים יש 10 עובדים, רובם מפקחי מבנה, ויש לנו גם וטרינר אחד.

עזמי בשארה: בכל הארץ יש וטרינר אחד?

אבי אמרג'י: יש הרבה וטרינרים שם, אבל אחד הוא ערבי.

אבי אמרג'י: אלה הנתונים.

הניה מרקוביץ: האם אתה רוצה נתונים על המכרזים הרגילים?

עזמי בשארה: אנחנו נגיע לזה.

עזמי בשארה: אתה יודע כמה בוגרי וטרינריה יש במגזר הערבי בעיריות וכו'?

מגלי והבה: הם מרוויחים טוב, בלי המשרות הממשלתיות.

אבי אמרג'י: סיפרתי קודם על שני מכרזים שפרסמנו.

אבי אמרג'י: אנשים שנבחרו במכרז לא הסכימו לבוא בגלל השכר הנמוך בשירות המדינה.

אבי אמרג'י: פרסמנו עוד פעם מכרז.

אבי אמרג'י: כשייגמר המכרז, נקלוט עוד שני עובדים.

עזמי בשארה: נשמע את נציג משרד המשפטים.

משה שילה: נראה לי שאצלנו במשרד המצב קצת יותר טוב.

משה שילה: אצלנו מועסקים 113 עובדים ערבים ודרוזים.

משה שילה: במספר הזה אני כולל גם 14 שופטים.

הניה מרקוביץ: בתי הדין השרעיים עברו אליהם בשנת 2004.

עזמי בשארה: עברו אליכם בתי הדין השרעיים ואתה כולל אותם?

עזמי בשארה: עוד חסר לך שיהודים יעבדו בבתי דין שרעיים.

עזמי בשארה: ..

משה שילה: בבית הדין השרעי היועץ המשפטי הוא דווקא צ'רקסי.

עזמי בשארה: אנחנו נתמקד במספר 80 עובדים מתוך 2,249 עובדים, שזה 3.5%.

משה שילה: לפי החשבון שלי, יחד עם בתי הדין השרעיים והדרוזים, אנחנו קרובים יותר ל-4.5%.

משה שילה: אני מבקש לציין שמתוך האנשים האלה שהזכרתי, חלקם בתפקידים בכירים מאוד, שאלה השופטים הקאדים שהם בתפקידים בכירים מאוד.

משה שילה: מבין אלה שהם לא שופטים, יש לנו 26 משפטנים בייעוץ המשפטי, בסנגוריה ובפרקליטות.

משה שילה: בהגדרה למשפטן יש מסלול קידום שמגיע כמעט אוטומטית לתפקידים בכירים.

משה שילה: מתוך ה-26 המשפטנים חמישה הם מתמחים.

משה שילה: אם דיברת על עצות, אני חושב שמתמחים זה למעשה כרטיס הכניסה למשרד המשפטים בתפקידים המקצועיים.

משה שילה: למתמחים יש יתרון בקבלה לעבודה.

עזמי בשארה: כמה מתמחים יש?

משה שילה: השנה יש לנו שישה מתמחים דרוזים וערבים.

עזמי בשארה: בכל התביעה ובכל משרד המשפטים, כולל אצל שופטים, יש רק שישה מתמחים?

משה שילה: לא אצל שופטים.

משה שילה: אני מדבר רק על משרד המשפטים, לא על הנהלת בתי המשפט.

משה שילה: לעומת זאת, אני יכול לציין שבסנגוריה המצב הוא יותר טוב.

משה שילה: מספר עורכי הדין הערבים שמועסקים בסנגוריה הוא קרוב ל-25% בפנים.

מגלי והבה: גם במשטרה יש 11 תובעים ותובעות מהמגזר הערבי.

משה שילה: מספר האנשים שאנחנו מוציאים להם עבודה החוצה במסגרת הסנגוריה הציבורית הוא גדול מאוד, מעל ל-100 להערכתי.

משה שילה: אלה אנשים שעובדים אתנו לפי חוזים והם לא נחשבים לעובדי מדינה.

משה שילה: בנוסף לכך, כפי שאמרת, יש יחידות של בתי הדין הדרוזים ובתי הדין השרעיים שנכללים אצלנו.

משה שילה: במספר הזה שמסרתי נכללות 14 משרות ייעודיות שקיבלנו בשנה שעברה, ואנחנו כבר מסיימים את הקליטה שלהן.

משה שילה: כבר היו מכרזים, ניגשו מועמדים למכרזים, וצריך רק לקבל את ההחלטות.

משה שילה: השנה קיבלנו אישור לשישה עובדים נוספים, שלגביהם אנחנו התחלנו בתהליך של יציאה למכרז.

משה שילה: אם אתם מעונינים לדעת, מתוך שישה עובדים אלה כמעט כולם יופנו לתפקידים בכירים: שניים מיועדים לפרקליטות, אחד מיועד ליועץ המשפטי לממשלה, אחד מיועד לרשם העמותות, אחד מיועד לעבוד אתי, אחד מיועד לעבוד בסנגוריה הציבורית, והאפשרויות פתוחות בפניהם כמו בפני כל עובד משרד אחר.

משה שילה: גם לפני כן התקבלו – אמנם במספרים לא גדולים יחסית למספרם באוכלוסייה - אצלנו לפרקליטויות ולסנגוריה עובדים ערבים למשרות לא מיועדות.

משה שילה: אני מוכרח לציין שלטווח ארוך יש אולי נטייה להיות עצמאים.

משה שילה: כנראה שהמשכורת הממשלתית היא לא בדיוק דבר שמושך את העובדים.

עזמי בשארה: אבל לא במשפטים.

עזמי בשארה: השוק במגזר הערבי נסתם לגמרי בתחום הזה.

עזמי בשארה: השוק רווי לגמרי בעורכי דין.

עזמי בשארה: אין משרדי עורכי דין גדולים, אין בנקים וגם אין חברות ביטוח.

עזמי בשארה: הברירה היא בין לשכה פרטית זעירה וזוטרה שעובדת עם תאונות דרכים ועם צ'קים חוזרים, כשבתחום הזה השוק רווי, לבין עבודה ממשלתית.

עזמי בשארה: אין לנו לא חברות ביטוח, לא חברות שיש להן סניפים בחוץ לארץ וצריכות יועץ משפטי.

עזמי בשארה: הבנקים לא מעסיקים יועצים משפטיים ערביים, ואני לא יכול להתערב בעניין הזה, כי הם לא רשות ציבורית.

עזמי בשארה: אני לא יכול לשאול את נציג בנק הפועלים למה הוא לא מעסיק רואי חשבון ומשפטנים ערבים.

עזמי בשארה: המשפטנים אצלנו עובדים או בשוק הפרטי הקטן מאוד מאוד בכפר - מה זה לשכת עורכי דין בכפרים?

עזמי בשארה: וכמה כבר הכפר יכול לקלוט?

עזמי בשארה: - או כעובדי מדינה.

עזמי בשארה: אין כלכלה ערבית.

משה שילה: יכול מאוד להיות שעכשיו נוכח ההיצף שיש בשוק עורכי הדין תהיה יותר נטייה להישאר בשירות המדינה.

משה שילה: אנחנו כמובן נברך על כך.

משה שילה: כמובן שאין משמעות מבחינתנו לעניין הזה, ואנחנו מקבלים בהתאמה.

עזמי בשארה: עורכי דין במגזר הערבי צריכים פרוטקציה כדי להתקבל לסטז'.

עזמי בשארה: אין מקום לסטז'רים.

עזמי בשארה: השוק הפרטי רווי ומלא.

עזמי בשארה: אני מתערב אישית כדי לעזור לאנשים להתקבל לסטז' אצל עורך דין.

עזמי בשארה: בגלל שנפתחו המכללות שהוציאו בסיטונות עורכי דין, השוק נסגר לגמרי.

דני לרנר: הבעיה הזאת היא רוחבית.

עזמי בשארה: חוקק חוק בכנסת לייצוג הולם, כי יש בעיה.

עזמי בשארה: הרוב בכנסת הוא לא ערבי ולא שמאלי, אלא יש רוב ימני, שבדרך כלל לא מסכים לעמדותיי בשום דבר.

עזמי בשארה: הוא הצביע שיש לתת ייצוג הולם לאוכלוסייה הערבית, כי אין ייצוג לאוכלוסייה הערבית במדינה.

עזמי בשארה: אם נציגי משרדי הממשלה שנמצאים פה, דעתם לא נוחה מהחוק, הוא בכל זאת חוק שחייב להתבצע.

עזמי בשארה: אנחנו לא יושבים פה כדי לשמוע דעות, אלא כדי לעקוב אחר ביצוע החוק.

עזמי בשארה: זה לא חוק שלי, זה חוק של מדינת ישראל שחוקק על ידי כנסת ישראל, והוא אומר שיש בעיה בייצוג של האוכלוסיות השונות בשירות המדינה.

עזמי בשארה: המקרה של האוכלוסייה הערבית זאת לא בעיה, זאת קטסטרופה.

עזמי בשארה: אני מבקש מהמשנה לנציב שירות המדינה שקצת יסבר את אוזננו לגבי האחוז הכללי והדרגות.

עזמי בשארה: במה מועסקים ערבים גם בבתי חולים, למרות שאצלנו הטובים לא לטייס אלא לרפואה?

עזמי בשארה: אפילו בבתי חולים, כמה סגני מנהלים ערבים יש?

עזמי בשארה: כמה סגני מחלקות ערבים יש?

עזמי בשארה: המספר הוא לא יאומן, ולכן אנחנו מכנסים אתכם.

עזמי בשארה: יש בעיה.

עזמי בשארה: אם אתם רוצים אינטגרציה ושוויון של האוכלוסייה הערבית, יש חוק שצריך לבצע, ואנחנו יושבים כאן כדי לראות איך החוק מתבצע.

מגלי והבה: אני לא רוצה להיכנס לנושאים הפוליטיים, אבל אם החוק לא מתבצע, אתה עוזר לו לא להתבצע בגישה הפוליטית שלך.

מגלי והבה: תאמין לי שאני נלחם על הזכויות של העובדים הערבים לא פחות ממך.

מגלי והבה: אם אנחנו צריכים להגיע לשוויון המלא שאתה דוגל בו, אתה לא יכול לקרוא לאנשים לא לשרת בצבא.

עלי חיידר: אבל גם הדרוזים לא משולבים.

עזמי בשארה: אתה יודע מה, חבר הכנסת מגלי והבה?

עזמי בשארה: אני לא נתתי לך זכות דיבור.

עזמי בשארה: אתה תבקש ממני זכות דיבור, ואז אני אתן לך.

עזמי בשארה: לא ביקשת זכות דיבור, ואני יושב ראש הוועדה.

עזמי בשארה: למרות שאתה מהליכוד, אתה צריך להתרגל לעובדה שאני יושב ראש הוועדה.

מגלי והבה: קודם כל, אני מכבד את העובדה שאתה יושב ראש הוועדה.

עזמי בשארה: אז לא נתתי לך זכות דיבור.

עזמי בשארה: עכשיו זאת הבעיה?

מגלי והבה: בוודאי שזאת בעיה, כי אם אני צריך לדבר על שלום ועל שוויון מלא, אי אפשר להיות חד-סטרי.

עזמי בשארה: עכשיו נדון בביצוע החוק, שלא אמר שהאוכלוסייה הערבית צריכה לשרת בצבא.

עזמי בשארה: החוק לא אומר זאת, ואנחנו מדברים עכשיו על החוק הזה.

עזמי בשארה: החוק לא התנה את עבודתם בשירותם הצבאי, ועל החוק הזה אני רוצה לדבר, בלי להיכנס להשקפות העולם שלנו.

עלי חיידר: אבל גם אלה ששירתו בצבא לא משולבים.

מגלי והבה: האם אתה חבר כנסת חדש פה?

עזמי בשארה: הוא לא חבר כנסת חדש, והוא גם לא ידבר בלי אישור.

עזמי בשארה: אני מבקש שנציגי העמותות יאמרו את דברם, ואחר כך ננסה לראות איך אפשר לצאת מהמצב הזה והאם אפשר לעשות משהו במשרדים שאנחנו דנים בהם.

עלי חיידר: אני יודע שהנציבות משקיעה מאמצים רבים על מנת לקדם את הנושא הזה, ואנחנו רואים שיש גישה חדשה, לפחות בעניין של הדיווח.

עלי חיידר: זאת הפעם הראשונה שמדווח דיווח אמת, על אף ששם כתוב 2,800 עובדים, ואני חושב שהמספר האמיתי הוא 2,600.

הניה מרקוביץ: היום הוא יותר גבוה.

עלי חיידר: מכיוון שיש עוד 200 עובדים שהם לא ערבים, אבל אני רואה שיש נכונות ואני רואה שהנכונות למשרות ייעודיות נותנת את החלק שלה.

עלי חיידר: הבעיה היא במשרדים הממשלתיים, שלא מקיימים את חלקם.

עלי חיידר: לדעתי, הפגישות צריכות להיות גם עם דרגים בכירים במשרדים ממשלתיים, כמו המנכ"לים והשרים שצריכים ללחוץ בכיוון הזה.

עלי חיידר: לגבי קורות חיים, במקרה אני יודע שיש כמה אנשים שעוד מעט מסיימים את עבודת הדוקטורט שלהם באוניברסיטה העברית, והם הגישו מספר פעמים מועמדות לכמה תפקידים במשרד האוצר.

עלי חיידר: הם הוזמנו לראיונות ולא התקבלו, על אף שיש להם הישגים מצוינים.

עלי חיידר: אני מוכן אפילו למסור לך בשלב יותר מאוחר את השמות שלהם.

עלי חיידר: יש אנשים שמגישים מועמדות.

עלי חיידר: אני יודע שגם לגבי משרד החקלאות אנשים מגישים מועמדויות, ואנשים לא מתקבלים.

עלי חיידר: יש הרבה מחסומים אצל הפקידים, ויש לפעמים כאלה שיש להם קשרים.

עלי חיידר: יש ערבים שמתייאשים.

עלי חיידר: אני יודע שיש הרבה ערבים ששולחים קורות חיים ל-50 מקומות שונים ומגיעים ל-50 ראיונות, ולא מתקבלים לאף מקום עבודה.

עלי חיידר: בסופו של דבר הם מתייאשים ואומרים שהמדינה הזאת היא מדינה גזענית ולא רוצה קבל אותם כי הם ערבים.

עלי חיידר: יש הרבה מחסומים.

עלי חיידר: אני חושב שהמשרדים הממשלתיים, בנוסף לפרסומים שלהם בעיתונים, צריכים לפנות לאוניברסיטאות, לדיקנים של הפקולטות השונות, למשל לפקולטה לחקלאות, מנהל עסקים וסטטיסטיקה.

עלי חיידר: אני מכיר אנשים ששלחו מועמדויות ללשכה המרכזית לסטטיסטיקה ולא התקבלו.

עלי חיידר: יש הרבה בחורות ובחורים ערבים שלאחרונה גם לומדים סטטיסטיקה, והם לא עובדים בתחומים שנוגעים לתחום ההכשרה שלהם.

עזמי בשארה: רוב בוגרי החוג לסטטיסטיקה מקרב האוכלוסייה הערבית עובדים כמורים וכמורות למתמטיקה בבתי ספר תיכון.

עזמי בשארה: יש סטטיסטיקאים שלא עובדים במקצוע שלהם, בגלל שהם לא מתקבלים לעבודה בתחומי ההכשרה שלהם.

עזמי בשארה: אגב, סטטיסטיקאים לא צריך רק בלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, גם בכל מיני משרדים צריך סטטיסטיקאים.

דני לרנר: צריך להבין שגם אם שולחים קורות חיים, יש מסלול לפי חוק המינויים, שרק דרכו אני יכול לקלוט אנשים.

דני לרנר: המסלול הזה דורש לעמוד ברמה כזאת או אחרת של מבחנים או מרכזי הערכה ואחרי כך ועדות.

דני לרנר: פעם עבדתי במשרד החקלאות, ועברתי ללשכה המרכזית לסטטיסטיקה בדיוק במסלול הזה.

דני לרנר: היו 40 איש שהתמודד על התפקיד הזה, אז במקרה בחרו אותי, אבל היו יכולים באותה מידה לבחור מישהו אחר.

דני לרנר: אם הם לא ניגשים למכרזים, אנחנו לא יכולים לעשות דבר.

עלי חיידר: אנחנו לא דורשים הנחות.

עלי חיידר: אני לא אומר שצריך לקבל לעבודה אנשים לא מוכשרים.

עלי חיידר: אני גם לא רוצה שיגיעו עובדים ערבים לא טובים למשרדים הממשלתיים.

עלי חיידר: אנחנו רוצים שיגיעו הערבים הכי טובים בתחום ההתמחות שלהם אל המקסימום שבמקסימום, וזאת הבעיה בתפיסה של המיעוטים, שהם חושבים שהם צריכים להיות יותר טובים מהיהודים כדי שהם יתקבלו לאיזושהי משרה.

עלי חיידר: על כן אני חושב שהמשרדים הממשלתיים צריכים להתייחס לנושא הזה ברצינות, ולא רק לצאת ידי חובה ולדווח על נתונים, אלא גם להכין איזושהי תוכנית מאוד ברורה.

עלי חיידר: רציתי לשאול את כל נציגי המשרדים הממשלתיים שנמצאים פה, מלבד המשרות הייעודיות, שחלק מהמשרדים גם לא מקיים את העניין הזה, מה הם מתכוונים לעשות בשנת 2005, מכיוון שהחוק התקבל לפני כמעט חמש שנים והוא לא מיושם.

עלי חיידר: הנתונים דווקא מדברים על ירידה ולא על עלייה.

עלי חיידר: מה התוכנית האופרטיבית שכל משרד ומשרד רוצה לעשות על מנת לשפר את המצב?

עלי חיידר: אולי צריך לבוא לישיבה הבאה עם תוכנית ברורה, כך שכאשר ניפגש פה בסוף השנה הבאה נראה שיש התקדמות לפי משהו שניתן למדוד.

עלי חיידר: לדעתי, צריך גם להשוות בין יהודים וערבים.

עלי חיידר: אני מתייחס מאוד בכבוד לעובדה שיש 26 עובדים ערבים, אבל כל הזמן צריך להשוות מול המספר של העובדים היהודים.

עלי חיידר: כאשר מודדים 26 עובדים ערבים מול 1,000 עובדים יהודים, רואים שיש פה מקום להשוואה.

עלי חיידר: לא צריך להשוות את המספר הזה למספר בשנה שעברה, ולראות שבשנה שעברה היו 10 עובדים ערבים וכיום יש 11 עובדים, או שהיה עובד אחד ועכשיו יש שני עובדים ושיש גידול של 100%.

עלי חיידר: אני חושב שההשוואה צריכה להיות בין יהודים לבין ערבים, וצריך לשאוף שלערבים יהיה ייצוג של עד 20% לפחות, אם לא יותר.

עזמי בשארה: מר ברגר, צריך אולי להוסיף נתון אחד, כדי שנוכל לטפל בנושא בצורה מדעית יותר.

עזמי בשארה: אם אתה רוצה "להשתפר", השאלה היא איך אתה מגשר על הפער עם הזמן.

עזמי בשארה: צריך לראות לא רק את המספר של הערבים העובדים היום במשרדים ממשלתיים, שאני לא חושב שצריך להיות 20% כמספרם באוכלוסייה, ואפילו לא כאחוז ממספרם של הבוגרים באוכלוסייה שהוא פחות מ-20%, אבל לא 1%, 2% ו-3%, והמצב הוא בדרך כלל בין 1% ל-2%.

עזמי בשארה: השאלה היא כמה ערבים התקבלו לעבודה מבין כל מי שהתקבל לעבודה כל שנה.

הניה מרקוביץ: יש לנו נתון.

עזמי בשארה: אני הבנתי שבלשכה המרכזית לסטטיסטיקה התקבלו שלושה עובדים ערבים במשך השנתיים האחרונות, והשאלה היא כמה עובדים בסך הכל התקבלו לעבודה בשנתיים האחרונות.

עזמי בשארה: אני חושב שזה נתון שיעזור לנו.

עזמי בשארה: כפי ששמענו עד עכשיו, מדובר רק במשרות ייעודיות, מלבד משרד המשפטים.

תגריד ג'האשן: אני רוצה לחזור קצת על הדברים שאמר עורך דין עלי חיידר.

תגריד ג'האשן: בישיבה וגם בישיבות הקודמות דיברו רוב הזמן על משרות ייעודיות.

תגריד ג'האשן: אני לא שמעתי על איזושהי מדיניות מתוכננת שנוקטים בה משרדי הממשלה, כדי להביא לייצוג הולם בטווח הארוך, למרות שהדברים האלה מנוסחים בצורה מאוד ברורה בסעיפים השונים של החוק.

תגריד ג'האשן: חבר הכנסת עזמי בשארה, אחת הבעיות ביישום וביצוע החוק היא שאולי אין לנו נציבות לשוויון זכויות לערבים במדינה.

תגריד ג'האשן: אולי הגיע הזמן לבדוק אם צריך היום להקים נציבות לשוויון זכויות לערבים בשירות המדינה או בכלל.

תגריד ג'האשן: אני זורקת את הכדור אליך.

עזמי בשארה: דובר פעם על נציבות שוויון לא רק לערבים, אלא על נציבות שוויון, שתבדוק את ערך השוויון.

עזמי בשארה: אגב, עד עכשיו מסרבים להכניס בחוק כבוד האדם וחירותו את הסעיף שנקרא שוויון, אבל זה נושא אחר.

עזמי בשארה: אנחנו לא נדון בזה.

תגריד ג'האשן: בנציבות של אנשים עם מוגבלות הנציבות מקדמת עניינים.

עזמי בשארה: זה עניין לחקיקה אחרת.

עזמי בשארה: אחת הבעיות העיקריות היא שלנציבות אין שיניים להתערב במינויים.

עזמי בשארה: היא יכולה להמליץ, היא יכולה להסב את תשומת הלב, היא יכולה לזרז והיא יכולה לעשות לובינג – אם מותר להגיד את המילה לובינג בתוך הממשלה - לגבי משרות ייעודיות, אבל אין לה שיניים לגבי אכיפה.

דני לרנר: אבל בכל מכרז יושב נציג נציבות.

עזמי בשארה: הוא יכול להתנגד, אבל הוא לא יכול לחייב.

דני לרנר: מהניסיון שלי, אין כמעט מצב שבו נציג נציבות התנגד למשהו ולא הסכימו לזה, כי הוא בא בשם הנציבות ובשם החוק.

דני לרנר: את זה אני אומר מהניסיון שלי; יכול להיות שלאחרים יש ניסיון אחר.

עזמי בשארה: זה חשוב מאוד, כאשר הנציבות לא רוצה במינוי מסוים, הוא לא מתמנה.

דני לרנר: הוא לא מתמנה, אבל אני מעולם לא נתקלתי במקרה שבו לא רצו מועמד מסוים, למרות שהוא היה ראוי.

עזמי בשארה: האם יש לנציבות מה להגיד לגבי affirmative action, כאשר יש שני מועמדים עם אותם כשרונות ואחד מהם ערבי?

עזמי בשארה: האם הנציג יכול לדפוק על השולחן ולהגיד שצריך להעדיף את המועמד הערבי, כי אין ייצוג לערבים במשרות ממשלתיות?

יעקב ברגר: זאת הנחיה שיש לנו, והיא גם כתובה באופן מפורש.

יעקב ברגר: כל ועדת מכרזים, לפני שהיא מתחילה את עבודתה, מקבלת הנחיה ברורה ממנהל המרחב הרלוונטי ששם מתקיים המכרז, בדיוק לפי ההגדרה שאתה הגדרת: כאשר יש לאנשים כישורים שווים, יש לעשות אפליה מתקנת לטובת אישה או ערבי או אדם עם מוגבלויות.

עזמי בשארה: כישורים זה סיפור פורמלי.

הניה מרקוביץ: אני רוצה לתת קצת נתונים על הנושא הזה.

הניה מרקוביץ: בשנת 2003 היו במכרזים הרגילים, לא הייעודיים, 4.7% מועמדים אזרחים דרוזים וערבים מכלל המועמדים במכרזים, אבל מתוכם נבחרו 6.5%.

הניה מרקוביץ: למרות שהייצוג שלהם כמועמדים היה 4.7%, במינויים הייצוג שלהם היה 6.5%.

הניה מרקוביץ: בשנת 2002 5.2% היה ייצוגם של הערבים והדרוזים מכלל המועמדים במכרזים הרגילים, ועברו את המכרזים 10.7%.

הניה מרקוביץ: אנחנו רואים שהייצוג הוא פי שניים לטובת המינויים לעומת המועמדים בשנת 2002.

עזמי בשארה: בישיבה הקודמת שמענו שהיתה הידרדרות בייצוג הערבים.

הניה מרקוביץ: תלוי כמה משרות מתפנות וכמה עובדים נקלטים.

יעקב ברגר: היקף המכרזים.

הניה מרקוביץ: אם יש לנו השנה 2,700 עובדים ואין בכלל קליטת עובדים לשירות המדינה, בשנה הבאה יהיו פחות עובדים ערביים, כי הרי יוצאים ונכנסים כל הזמן עובדים לשירות המדינה וזה לא מספר קבוע.

עזמי בשארה: אבל יוצאים יותר עובדים ערבים מאשר נכנסים?

הניה מרקוביץ: יכול להיות.

עזמי בשארה: תאמיני לי שיש בעיה.

עזמי בשארה: בישיבה הקודמת הראיתם לנו שמאז שחוקק החוק אין השתפרות, אלא יש הידרדרות.

הניה מרקוביץ: נכון, אבל אתה לוקח את זה כאחוז מכל האוכלוסייה שנכנסת.

יעקב ברגר: בישיבה הקודמת אמרנו שיש לנו איזושהי בעיה בלתי מובנת, כי היקף האוכלוסייה הערבית שמתייצבת למכרזים נמצא בירידה לעומת שנים עברו.

יעקב ברגר: בשנת 2003 באופן יחסי היו פחות מועמדים מבני האוכלוסייה הערבית לעומת שנת 2002, ובשנת 2002 היו פחות מועמדים משנת 2001.

יעקב ברגר: לכן אמרנו שאין ספק שיש פה בעיה.

יעקב ברגר: אני לא רוצה להגיד שאין בעיה במכרזים, אבל עובדה שהאחוז שלהם בהיקף המינויים הוא יותר גבוה מהאחוז שלהם בהיקף המועמדים.

יעקב ברגר: גם ביקשתי בעניין הזה שננסה להגיע כולנו למצב של חיפוש אקטיבי.

עזמי בשארה: אפילו הוועדה הזאת מוכנה לעשות זאת, אם אתם תתנו לנו כל פעם את המכרזים של כל שנה.

יעקב ברגר: זה חלק מחובתנו במסגרת החוק, ועל זה אין בכלל ויכוח.

יעקב ברגר: אבל אני אומר שהעמותות יכולות בעניין הזה לסייע גם לנו, בכך שהן יגבירו את המוטיבציה של עצם ההתמודדות במכרזים.

יעקב ברגר: אני אומר לך שיש ירידה בהיקף המועמדים, ואני לא יודע איך להסביר את זה.

יעקב ברגר: כנראה שהתחושה היא שלא שווה לגשת למכרז, כי הם ממילא לא ייבחרו, אבל אלה לא הנתונים.

עזמי בשארה: אני מבקש שהוועדה הזאת שהוקמה על ידי ועדת החוקה, חוק ומשפט תקבל העתק מכל מכרז מכאן ואילך.

עזמי בשארה: אנחנו רוצים לעזור בחיפוש, וגם להגיע לעמותות ולארגונים שאתם לא מגיעים אליהם.

עזמי בשארה: נגיע גם לעיתונות הערבית ולתקשורת הערבית.

עלי חיידר: שולחים לי ואני מפיץ.

יעקב ברגר: אין שום בעיה, זה יבוצע.

תגריד ג'האשן: אבל זה לא צריך לפטור את האחראים ואת הממונים מאיתורם.

הניה מרקוביץ: למי לשלוח את זה?

עזמי בשארה: למנהלת הוועדה, דורית ואג.

מגלי והבה: חוברת המכרזים מתפרסמת כל חודש ברשויות המקומיות ובדואר.

עזמי בשארה: אנחנו דורשים חיפוש אקטיבי.

עזמי בשארה: אם עכשיו חברת החשמל תוציא מיליון מכרזים, אף אקדמאי ערבי לא ייגש.

עזמי בשארה: הוא יודע שהוא לא יתקבל, כי לא מתקבלים ערבים לחברת החשמל.

עזמי בשארה: אגב, ועד העובדים מתנגד ולא ההנהלה, ההנהלה מוכנה לקלוט ערבים.

עזמי בשארה: אנחנו מדברים על תשעה עובדים ערבים מתוך 19,000 עובדים.

דני לרנר: אני מבקש שתשמע סיפור קטן מהתקופה האחרונה.

יצחק כוחיי: לפני חודשיים היינו צריכים לערוך סקר בטירה, ולכן היו דרושים לנו עובדים בטירה.

יצחק כוחיי: פנינו לראש העירייה וביקשנו שיעזור לנו לאתר עובדים.

יצחק כוחיי: הוא ניסה לעזור לנו, אבל הוא לא הצליח לאתר מספיק עובדים.

יצחק כוחיי: היתה אפילו משפחה שניגשה, וקיבלנו אישור מיוחד מנציבות שירות המדינה להעסיק את כל המשפחה, והיא לא באה בסוף לעבוד.

עזמי בשארה: אולי זאת היתה משפחתו של ראש המועצה.

עזמי בשארה: ..

מגלי והבה: או מהמפלגה שלו...

דני לרנר: אנחנו לא שואלים שאלות על מפלגות.

עזמי בשארה: אתם לא צריכים, ואני שמח שאתם לא שואלים.

יצחק כוחיי: קשה לנו שם מאוד להשיג עובדים.

דני לרנר: ראש המועצה השתדל מאוד לעזור, וזה לא הסתדר.

עזמי בשארה: אבל ביקשתם עובדים זמניים לסקר.

עזמי בשארה: אני בטוח שסטודנטים היו מוכנים לעבוד בזה, אם הם היו יודעים.

דני לרנר: פרסמנו את זה בכל העיר.

עזמי בשארה: לא רק אצל ראש המועצה?

דני לרנר: זה פורסם במקומונים.

עזמי בשארה: בסדר, עשיתם את מה שמוטל עליכם.

עלי חיידר: לגבי מה שאמרה גברת הניה מרקוביץ, אני חושב שאין קשר בין מספר העובדים שמתמנים למשרות לבין מספר הניגשים.

עלי חיידר: אני לא חושב שהנתון הזה הוא משמעותי, מה שמשמעותי הוא הירידה - - -

הניה מרקוביץ: הם באים בהמוניהם למכרזים המיועדים, כי שם הם מרגישים יותר טוב.

עזמי בשארה: זה ברור ששם יקבלו אותם.

עלי חיידר: מה שמעניין אותי זה להשוות בין יהודים לערבים בשנת 2003.

עלי חיידר: בשנת 2003 היתה הקפאת מינויים, ובשנה זו נתקבלו 193 עובדים ערבים לעומת כמעט 5,000 עובדים יהודים.

עלי חיידר: זה אומר שהייצוג של הערבים בשנת 2003 הוא פחות מהאחוז שלהם באוכלוסייה לעומת כלל העובדים.

עלי חיידר: הטיעון הוא שאי אפשר לסגור את הפערים שנוצרו במשך שנים רבות בשנה אחת, ולכן צריך להתקדם כל שנה בסגירת הפער.

עלי חיידר: אבל גם בכל שנה השינוי לא מתבצע.

הניה מרקוביץ: זאת החלטת הממשלה שאנחנו מתקשים לבצע.

עלי חיידר: לכן אני חושב שכל משרד ומשרד צריך להביא תוכנית, כדי שגם המאמצים שלכם לא יהיו מאמצי סרק.

דני לרנר: אני לא מערער על הנתון, אבל אני חושב שצריך לנתח אותו, כי חלק גדול מהעובדים שהתקבלו למיטב ידיעתי היו עובדים שכבר עבדו במערכת, למשל חברות כוח אדם.

הניה מרקוביץ: אבל גם שם היה צריך להיות ייצוג.

דני לרנר: אני מסכים, אבל מכיוון שזה לא היה אצלי בבית, אני לא יודע.

הניה מרקוביץ: הבעיה היא שבמשרות בדרגות הנמוכות האלה העובדים שמתקבלים הם בעיקר עובדים שמקום המגורים שלהם קרוב למקום העבודה.

עזמי בשארה: אלה גם משרות בדרגות נמוכות בדרך כלל.

הניה מרקוביץ: אם מדובר במשרות הבכירות יותר, החבר'ה הצעירים מוכנים לעבור דירה.

עזמי בשארה: אין בעיה לאקדמאי לצאת מהכפר שלו.

עזמי בשארה: הוא נוסע לאירופה כדי לעבוד.

עזמי בשארה: תשאל את משרד האוצר כמה עולה שכר דירה.

עזמי בשארה: אני קידמתי את עניין ההשתתפות בשכר דירה, כדי לעזור להם לעבור לירושלים.

דני לרנר: כשהתחלנו את ההשמות למיפקד האוכלוסין בשנת 2000, כמובן בתיאום עם הנציבות, אנחנו גם פרסמנו מודעות בעיתונות גם העברית, גם הערבית וכו', ולא היו לנו כמעט מועמדים מהסקטור הערבי, כשהיה מדובר על עובדים לתקופות ארוכות למספר שנים, כשהמיפקד היה אמור להיות בשנת 2006.

דני לרנר: היה עובד אחד שנקלט וזהו.

דני לרנר: צריך גם לדעת שכמעט שלא היו מועמדים.

דני לרנר: יש פה בעיה.

דני לרנר: יכול להיות שהנושא שבו אנחנו עוסקים הוא לא מספיק אטרקטיבי, יכול להיות שהדרישות שלנו לא התאימו להשכלה שלהם.

דני לרנר: אינני יודע, לא ניתחתי את זה, אבל צריך לדעת גם שזאת לא תמיד בעיה של המשרדים, אלא זאת גם הרבה פעמים של האוכלוסייה עצמה.

עזמי בשארה: אנחנו צריכים לשמוע את זה מהמשרדים עצמם.

עזמי בשארה: אני שמעתי את זה מהלשכה שלך, וכמובן שאם אתה אומר את זה, אמין עליי מה שאתה אומר.

עזמי בשארה: היחסים בין פרט לחברה ולמדינה, המשולש הזה הוא גם עניין של הצטברות נורמות של שנים על גבי שנים.

עזמי בשארה: הם אומרים: זה לא בשבילנו, לא יקבלו אותנו.

עזמי בשארה: אמרו לך שיש מגמה הפוכה במשרות הייעודיות, כי הם יודעים ששם הם יתקבלו.

עזמי בשארה: לכן צריך חיפוש אקטיבי.

עזמי בשארה: אני יודע שיש הרבה מאוד בוגרי סטטיסטיקה במגזר הערבי, שעובדים כמורים בבתי ספר תיכוניים.

דני לרנר: יכול להיות שזה מקצוע שהוא יותר אטרקטיבי להם, ואני גם לא בטוח ששם הם לא מרוויחים יותר.

עזמי בשארה: אבל זה גם לא נכון לגבי שאר המשרדים.

עזמי בשארה: אני חושב שכדי שתהיה התקדמות וכדי שלא נתכנס פה עוד פעם ועוד פעם – וגם יש חוק שצריך ליישם – צריך לערוך מעקב קצת אישי.

עזמי בשארה: אני חושב שכולכם במשרות בכירות במשרדים שלכם.

עזמי בשארה: אם אתם תעלו את המודעות במשרדים שלכם לכך שצריך להעלות את הייצוג של האוכלוסייה הערבית, של הנשים ושל אנשים עם מוגבלויות, זה גם יקרה.

עזמי בשארה: זה לא קורה, כי זה לא באג'נדה.

עזמי בשארה: אני מחר אביא לכנסת סקר של אוניברסיטת תל-אביב על מדד הדמוקרטיה.

עזמי בשארה: 55% מהנוער היהודי חושב שלא צריך לתת לערבים להצביע – להצביע, לא להיבחר.

עזמי בשארה: אנחנו לא חיים בחלל.

עזמי בשארה: לא בתוך עמי אני חי, אבל בתוך המדינה הזאת אני חי.

עזמי בשארה: אנחנו יודעים שהיום יש אנשים עם דעות קדומות ושיש גזענות.

עזמי בשארה: אני חושב שצריכה להיות מודעות להילחם בזה.

עזמי בשארה: אם אתם תהיו משוכנעים בזה, דייני.

עזמי בשארה: אם האנשים סביב השולחן הזה יהיו משוכנעים בכך, אני בטוח שיהיה שיפור.

עזמי בשארה: אפילו בעניין הכשרונות, אפשר להגיד שלמועמד הערבי אין כשרונות, אז אני אלך להוכיח שיש לו?

עזמי בשארה: הוא ייגש לבית משפט ויגיד שלפי חוק ייצוג הולם יש לו כשרונות ושלא קיבלו אותו כי יש לו תעודות ויש לו קורות חיים מרשימים?

עזמי בשארה: אם אתה לא רוצה לקבל אותו, אתה לא תקבל אותו ותגיד שאין לו כשרונות.

עזמי בשארה: אני חושב שצריכה להיות גישה חיובית.

דני לרנר: ברמה שלנו אין בעיה, כי גם יהודים לא מגיעים אלינו.

דני לרנר: אנחנו מוכנים לקלוט, רק שלא מגיעים.

דני לרנר: אגב, לגבי תוכנית לשנת 2005, כל זמן שיש הקפאה בשירות הממשלתי, לא יעזור שאני אעשה תוכניות, למה שאני אעשה תוכניות?

עזמי בשארה: המקום שלכם מאוד חיוני.

רותי אשכנזי: הרגרסיה הזאת בנתונים עושה "רגליים קרות" גם לחבר'ה שניגשים למכרזים, למשל יש לנו 60 מועמדים סופיים למשרה אחת.

רותי אשכנזי: אם אני ניגשתי לאותה משרה ולא נבחרתי, בפעם הבאה לא אגש, כי לא יהיה לי חשק לעבור את זה עוד פעם.

רותי אשכנזי: קל וחומר כשמדובר במגזר שהכל רגיש לו והוא מרגיש שאולי הוא לא נבחר בגלל היותו מופלה.

עזמי בשארה: זה הנימוק הכי נפוץ.

עזמי בשארה: הרבה פעמים הוא לא מוצדק, אבל אם כמה פעמים הוא היה מוצדק, זה מעכיר את האווירה.

עזמי בשארה: כל אחד, אפילו מישהו שלא מוכשר, יכול להגיד שהוא לא התקבל בגלל זה.

עזמי בשארה: אנחנו נמשיך לעקוב.

עזמי בשארה: בפעם הבאה נזמין עוד ארבעה, חמישה משרדים.

עזמי בשארה: אחר כך נתכנס שוב ונראה מה לעשות.

עזמי בשארה: תודה רבה, אני נועל את הישיבה.