ועדת הכלכלה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 386, 2005-03-21 11:00

אמנון כהן: תקריאי, ואנחנו נעבור סעיף סעיף, אם יש למישהו משהו להגיד כמובן אנחנו ניתן לו לדבר.

גילה גמליאל: הצעת חוק לתיקון פקודת זכות יוצרים, סגירת חצרים.

גילה גמליאל: בפקודת זכות יוצרים אחרי סעיף 10 יבוא: 10 א. א.

גילה גמליאל: היה לקצין משטרה בדרגת פקד ומעלה שהוסמך לכך על ידי המפקח הכללי של משטרת ישראל או על פי פקודות המטה הארצי כהגדרתן בפקודת המשטרה, בנוסח החדש, תשל"א-1971, יסוד סביר לחשד כי נעברה עבירה לפי סעיף 10, במקום המשמש לצורך מכירה או אחזקה של עותקים מפרים רשאי הוא לבקש מבית המשפט צו המורה על הפסקת השימוש במקום.

גילה גמליאל: זה לגבי סעיף א.

גילה גמליאל: סעיף ב.

גילה גמליאל: בית המשפט רשאי לצוות על הפסקת שימוש במקום כולו או חלקו כאמור בסעיף קטן א אם בסגירת המקום ואם בדרך אחרת הנראית לו מתאימה בנסיבות העניין ,להלן צו הפסקת שימוש, ובלבד שנתקיימו שני אלה.

אמנון כהן: עד היום לקצין משטרה לא היתה הסמכות הזאת,

גילה גמליאל: נכון.

אמנון כהן: בכל מקרה צריך צו.

אמנון כהן: מי יכול להגיד עד היום איך זה היה ומה אנחנו מרחיבים בחקיקה הזאת.

אמנון כהן: עד היום אם אתה היית מגלה שיש לך אינפורמציה, יש מקום שמעתיקים שם קלטות או דיסקים, איך הכלים שלך להיכנס ולטפל בזה, עד היום איך היה.

אהרון גרודמן: עד היום אנחנו פועלים כמו עבירה פלילית רגילה, זאת אומרת או שמוציאים צו חיפוש או מסיבות שהחוק מאפשר לנו להיכנס בלי צו חיפוש תופסים את הדברים, מנהלים חקירה, לא היתה לנו הסמכות לסגור את המקום עצמו כי במקרים רבים החנות או הדוכן המשיכה לפעול ולפעמים הסחורה הגיעה שעה אחרי או אפילו פחות.

אהרון גרודמן: עם החוק הזה בית משפט תהיה לו סמכות לאפשר סגירה של המקום וזה סנקציה בהחלט משמעותית.

יצחק שפר: שמי עו"ד שפר, אני מנכ"ל הפדרציה לתקליטים.

יצחק שפר: אני כאן לצערי, יוחאי חי שהוא מנכ"ל הפיל לא יכל להגיע עקב עקירת שן, פניו התנפחו.

יצחק שפר: בכל מקרה מה שרציתי להגיד שהחוק הזה הוא תוצאה של פשרה בכלל.

יצחק שפר: ההתחלה שלו היתה מחמירה הרבה יותר.

יצחק שפר: והתוצאה הזו של פקד שפונה לבית משפט כדי לקבל צו זו לא היתה מטרת החוק מלכתחילה.

יצחק שפר: מטרת החוק היתה לקצר הליכים וליצור מצב שקצין משטרה יוכל בפועל להגיב לעבירה במקום.

יצחק שפר: אנחנו כתוצאה מפשרה כזו ואחרת והליכים משפטיים וויכוחים, זו התוצאה.

יצחק שפר: אז זה מה שרציתי לומר, שזה לא דבר שמלכתחילה תפס את עינינו והיינו מרוצים ממנו.

יצחק שפר: זו פשרה שקיבלנו אותה.

אמנון כהן: זאת אומרת היום קצין משטרה מקבל את הצו, בא ומחרים את הציוד וגם סוגר,

גילה גמליאל: וגם יכול לסגור.

אהרון גרודמן: הוא או מישהו מטעמו יכול לתפוס את הסחורה, לאו דווקא קצין משטרה.

אהרון גרודמן: לעשות כמו כל עבירה פלילית.

אהרון גרודמן: לפי החקיקה החדשה אם היא תצא לפועל הוא לא יכול לסגור, הוא צריך לפנות לבית משפט כדי לקבל צו.

אהרון גרודמן: זאת אומרת זה יהיה צו שיפוטי, לא צו מינהלי.

אהרון גרודמן: זה ההבדל.

גילה גמליאל: העניין הוא שבהתחלה בהצעת החוק הרעיון היה שיינתנו כלים לשוטרים לממש בפועל סגירת חצרים או סגירת מקומות על מנת למנוע את כל הנושא של זיופי דיסקים במקום.

גילה גמליאל: לא רק להחרים את הציוד, אלא גם לסגור את המקום ישירות.

גילה גמליאל: אבל מכיוון שמערכת המשפט במדינת ישראל צריכה גם לתת את זכות השימוע לנאשם אז זה מה שיצר את המצב שלא רצו לתת הליך, אופציה שיפוטית לשוטרים, אלא להשאיר את זה במסגרת מערכת בית המשפט.

גילה גמליאל: וזה אבל עדיין המשך ההליך נותן כן מענה לשוטרים כי לאו דווקא בעניינים כאלה, היום היה ניתן בכלל לסגור את המקומות, אז אנחנו כבר מתקדמים שלב.

גילה גמליאל: מה יהיה בעתיד, אנחנו נראה איך זה מוכיח את עצמו, ומזה אולי נוכל לעשות תיקוני חקיקה בהמשך במידת הצורך.

גילה גמליאל: אבל אני כולי תקווה באמת שזה יתן מענה בעניין הזה.

אמנון כהן: אבל זה לא לכל שוטר, זה רק לקצין משטרה ולפקד ומעלה.

גילה גמליאל: לא כל שוטר אלא דרגה בכירה במשטרה.

יפעת רווה: באמת נעשתה פה פשרה.

יפעת רווה: היום אפשר מכוח החקיקה הרגילה, ובזה לא נוגעים כמו בכל חוק אחר, המשטרה יכולה לתפוס דבר שנעשתה בו עבירה.

יפעת רווה: פה הוסיפו סמכות רצינית של סגירת חצרים, זו סמכות שעלולה להיות מאוד פוגענית.

יפעת רווה: במקור ההצעה היתה שרק קצין משטרה, ללא ביקורת שיפוטית.

יפעת רווה: אנחנו באחד השלבים הקודמים הצענו שזה יהיה רק בית משפט ורק אחרי הרשעה, אבל השתכנענו שאם זה אחרי הרשעה זה אחרי הרבה שנים.

אתי בנדלר: גב' רווה, אני רוצה להבהיר, כשאת אומרת פוגעני, אני רוצה להבהיר פשוט לחברי הכנסת, מדובר כאן על סגירת מקום שהרבה מאוד פעמים משמש כבית עסק, שייתכן שעושה עוד דברים, וכאן מדובר על סגירת עסק, פגיעה בקניינו של אדם, פגיעה בפרנסתו של אדם, כשאנחנו מדברים על כך שהדבר נעשה לפני שאותו אדם הועמד לדין וודאי לפני שהוא הורשע אלא רק על סמך חשדות.

אמנון כהן: לא חשדות, יתפסו קלטות צרובות או דיסקים צרובים.

אתי בנדלר: אבל הוא לא הורשע עדיין, זו בדיוק הנקודה.

אתי בנדלר: יש חשד לכך.

אתי בנדלר: יש חשד שבוצעה עבירה אבל עדיין אין הרשעה.

אתי בנדלר: לכן העמדה הראשונית היא שבדרך כלל עונש כזה של סגירת מקום או סנקציה של סגירת מקום צריכה להיות סנקציה שניתנת לאחר שאדם הורשע בביצוע עבירה.

אתי בנדלר: הייתי אומרת שכאן הקדימו ונתנו אפשרות לבית משפט להורות על סגירת מקום בצו לתקופה מוגבלת בנסיבות המוצעות כאן, שקראתי אותם ושיוצגו בהמשך, למרות שהדבר מסתמך רק על חשש, רק על חשד.

אתי בנדלר: על יסוד סביר להניח שהוא ביצע עבירה, ואפילו לא הוסיפו כאן "וכי יוגש כתב אישום" שאולי ראוי להוסיף גם את התנאי הזה.

יפעת רווה: זאת באמת הפשרה שהיתה, שמצד אחד לא ממתינים להרשעה, בגלל שרוצים שזה יהיה יותר מהיר, ואנחנו יודעים שלצערנו לפעמים משפט לוקח זמן רב, מצד שני שזה לא יהיה בסמכות מינהלית.

יפעת רווה: אנחנו מאוד מאוד נזהרים מלתת סמכויות מינהליות, בודאי שיש להם פן ענישתי.

יפעת רווה: ולכן הפשרה היתה שקצין משטרה יפנה לבית המשפט בהתקיים תנאים מסויימים ובית המשפט יכול לתת את הצו גם לפני ההרשעה.

אתי בנדלר: אם יותר לי לשאול לגבי סעיף קטן א', אתם מסתפקים בכך שלקצין המשטרה יש יסוד סביר לחשד כי נעברה עבירה לפי סעיף 10.

אתי בנדלר: האם לא ראוי להוסיף כאן "וכי יוגש כתב אישום בשל אותה עבירה".

יצחק שפר: זה מטרפד את הדינמיקה של הפעילות.

יצחק שפר: משום שהרבה פעמים מגיעים למקום, ואם צריך לעבור את כל הבירוקרטיה הזאת שאנחנו מדברים עליה,

אתי בנדלר: אנחנו לא מדברים על הוספת בירוקרטיה, אנחנו מדברים על כך,

יצחק שפר: את אומרת שמעבר ליסוד סביר להניח,

אתי בנדלר: שנעברה עבירה שיוגש נגדה כתב אישום.

מוטי אמיתי: אני מנהל פעולות האכיפה בפדרציה.

מוטי אמיתי: במקרה שלנו במדינת ישראל לצערנו גם הגשת כתב אישום זה סוג של פרוצדורה די ארוכה.

אתי בנדלר: אני לא מצפה להגשת כתב אישום בפועל אלא שיש לו יסוד סביר להניח שעל סמך הממצאים יוגש בעתיד כתב אישום.

מוטי אמיתי: אני חושב שסעיף קטן 1 יקדם את העניין, כי גם מדובר פה,

עודד ברוק: אני מפנה לסעיף קטן ג' שמבהיר מה זה נקרא עבירה.

עודד ברוק: יש שם הגדרות,

גילה גמליאל: אני ממשיכה: ובלבד שנתקיימו שני אלה: 1.

גילה גמליאל: באותו מקום נעברה בנוסף לעבירה כאמור בסעיף קטן א' עבירה קודמת על הוראות פקודה זו, זאת במהלך שנים עשר החודשים שקדמו להגשת הבקשה, להלן העבירה הקודמת, זאת בין אם העבירה הקודמת נעברה על ידי החשוד בביצוע העבירה כאמור בסעיף קטן א' ובין אם על ידי אחר.

אמנון כהן: למה שנים עשר חודשים, למה לא יותר?

גילה גמליאל: היו התלבטויות,

אמנון כהן: רשויות החוק במגבלות כוח האדם שיש להם זה לא מספיק זמן.

אמנון כהן: פעמיים באותה שנה כביכול.

אמנון כהן: אני חושב שצריך להגדיל את זה קצת יותר לעשרים וארבעה חודשים למשל, שלושים ושישה חודשים,

גילה גמליאל: מבחינתי זה אפשרי, אני לא יודעת מה לגביכם.

יצחק שפר: כל דבר כזה גורם לנו ליותר הוצאות, משום שברגע שאנחנו תופסים מישהו, אני בעד זה, אני רק מסביר שאנחנו נמצאים באוירה, לנסות להסביר את האוירה שאנחנו נמצאים בה.

אמנון כהן: אתה הבנת מה אני מבקש, אם תפסו אותו אחרי שנה כאילו פעם ראשונה תפסו אותו.

יצחק שפר: הבנתי, על זה אני לא אומר כלום.

גילה גמליאל: אתה מבחינתך שזה כמה שיותר, זה האינטרס שלך.

יצחק שפר: אני תומך בזה, לא על זה אני מדבר.

אמנון כהן: אנחנו אומרים זאת במהלך עשרים וארבעה חודשים, שיהיה מספיק זמן.

אמנון כהן: שוטרים יש להם מוגבלויות,

גילה גמליאל: מבחינתי זה בסדר גמור.

גילה גמליאל: זאת במהלך עד עשרים וארבעה חודשים.

גילה גמליאל: 2.

גילה גמליאל: אם העבירה הקודמת נעברה על ידי מי שאינו בעל המקום נמסרה לבעל המקום הודעה על כך בטרם בוצעה העבירה הנוספת כאמור בסעיף קטן א.

גילה גמליאל: לעניין סעיף זה בעל המקום לרבות חוכר.

גילה גמליאל: סעיף ג' :

גילה גמליאל: לעניין סעיף קטן א', ב', וה' נעברה עבירה אחת מאלה: א.

גילה גמליאל: תלוייה ועומדת נגד החשוד חקירה פלילית והוא נחקר באזהרה במסגרתה.

אמנון כהן: עבירה אחרת פלילית?

גילה גמליאל: זה לגבי העבירה המדוברת.

גילה גמליאל: ב.

גילה גמליאל: הוגש כתב אישום נגד נאשם וההליך הפלילי נגדו תלוי ועומד בבית המשפט.

גילה גמליאל: ג.

גילה גמליאל: ניתן פסק דין מרשיע נגד הנאשם.

גילה גמליאל: זה עונה לך?

אתי בנדלר: לא, זה ממש לא קשור למה ששאלתי קודם.

אתי בנדלר: נעברה עבירה לפי הוראות פקודה זו באחד מאלה.

אמנון כהן: איפה זה יהיה, לעניין סעיף קטן א', ב, ו-ה' נעברה עבירה לפי מה,

גילה גמליאל: בסעיף קטן ב' 1 לפחות זה כתוב.

גילה גמליאל: ואנחנו נוציא את זה מסעיף קטן ב' 1.

עו"ד תמיר אפורי: אני רק רוצה להפנות את תשומת לבכם שזה קיים בסעיף קטן א' באמת, שנעברה עבירה לפי סעיף 10 לפקודת זכויות יוצרים.

אתי בנדלר: שאלה נוספת שאני רוצה להבהיר, אנחנו מדברים כאן על כך שהסמכות הזאת יכולה להיות מופעלת אם באותו מקום בוצעה עבירה, לפני כן, במהלך עשרים וארבעה חודשים, כפי שהציעה ועדת תיקון.

אתי בנדלר: עכשיו אם בוצעה עבירה קודמת שהיתה בגינה הרשעה אין בכלל ספק שאכן בוצעה עבירה כזאת.

אתי בנדלר: אנחנו אומרים לפי פסקה 2 אפילו אם עדיין אין הרשעה אבל הוגש כתב אישום זה גם בסדר.

אתי בנדלר: אני תמהה לגבי האמור בפסקה 1, שכאן מדובר על מישהו שנחקר בחשד לביצוע עבירה.

אתי בנדלר: האם זה לא מרחיק לכת לראות כאילו בוצעה באותו מקום עבירה, למרות שיש כאן בסך הכל חקירה, שעדיין לא הוגש כתב אישום?

גילה גמליאל: זה בדיוק המענה שבגינו בכלל נוצר החוק.

גילה גמליאל: בעיקר בגלל סעיף 1 ופחות בגלל המקרים האחרים אפילו.

אהרון גרודמן: מנסיוני של ארבע וחצי שנים שאני מפקד היחידה התביעה המשטרתית פרקי הזמן שבהם מוגש כתב האישום לפעמים אורך שנתיים אם לא יותר מזה.

אהרון גרודמן: בשנתיים האלה לא יהיה לנו איזה כוח לאכוף, זאת אומרת כתב אישום הוא לא בכלל בשליטתנו, אבל חקירה היא בשליטתנו.

אהרון גרודמן: אז אני אומר, חקירה שיש בה ראיות לכאוריות, החוקר לא יכול להתחייב על הגשת כתב אישום אבל יש בה ראיות לכאוריות.

אמנון כהן: אבל אתה יכול למשוך את הדיון הזה שלוש ארבע שנים,

אהרון גרודמן: אף אחד לא יכול להתחייב לגבי העניין הזה.

אתי בנדלר: בפקודת התעבורה למשל,

אהרון גרודמן: אני כחוקר לא יכול להתחייב, מי יכול להתחייב, אפשר לדבר על כתב אישום והרשעה כדברים מוכחים, אבל גם חקירה זה דבר מוכח.

אתי בנדלר: לפחות בפקודת התעבורה הטענה הזאת לא נשמעה כשניתנו סמכויות מסויימות, למשל לגבי פסילה מינהלית, אז נאמר בפירוש למשל היה לקצין משטרה יסוד להניח כי יוגש כתב אישום נגד הנהג שביצע את העבירה לפי סעיף קטן ב' ינהג הנ"ל לפי העניין, ואז בנסיבות בהקשר הראוי.

אתי בנדלר: אבל אני חושבת שכאן יש בסך הכל מישהו שנחקר, נחקר בביצוע עבירה, אין יסוד אפילו להניח, אתה לא מוסיף את זה כתנאי שיוגש נגדו כתב אישום, ודאי שלא הוגש כתב אישום לבית המשפט, על יסוד זה כבר לראות כאילו בוצעה העבירה במקום לדעתי זה קצת מרחיק.

אהרון גרודמן: בואו נצייר סיטואציה שהיא קיימת מדי פעם.

אהרון גרודמן: יש במשטרה איזה מונח שנקרא על"מ, עבריין לא מודע.

אהרון גרודמן: לדוגמא יש למישהו חנות.

אהרון גרודמן: כל פעם שהמשטרה מגיעה הוא בורח.

אהרון גרודמן: ואז יש לנו בעיה נגד מי להגיש כתב אישום.

אהרון גרודמן: כל פעם באותו מקום נתפסים תקליטורים אבל אין חשודים.

אהרון גרודמן: אז מה, אז אני אף פעם לא אוכל לסגור את החנות הזאת?

אהרון גרודמן: זאת סיטואציה אחת שכן אני יכול להתייחס אליה.

אהרון גרודמן: אז יש לנו בעיה, הם משאירים את התקליטורים והם בורחים.

אהרון גרודמן: אני לא מכיר את פקודת התעבורה מספיק טוב, אין לי ניסיון בתעבורה להגיד שיש יסוד להניח שיוגש כתב אישום, מי יכול להתחייב על זה, מה היסוד סביר, אני לא יודע.

אתי בנדלר: מה עמדת משרד המשפטים בעניין?

יפעת רווה: תראי, אנחנו הסכמנו ואני לא רוצה לסטות מההתחייבות.

יפעת רווה: זאת אומרת אני מבינה מה שאת אומרת,

אתי בנדלר: זה לא מעורר בכם הרגשת אי נוחות לפחות?

יפעת רווה: שוב, הסכמנו, אנחנו ראינו בזה שהוא נחקר באזהרה את הפשרה שאנחנו כן קיבלנו אותה.

יפעת רווה: מעשית אני לא בטוחה שיש הבדל גדול, כי יש יסוד להניח שיוגש כתב אישום, זה לא התחייבות,

אתי בנדלר: צריך לזכור שלא מדובר בסתם בנאדם.

אתי בנדלר: זה עוד שלב מחשבתי הייתי אומרת במוצקות של הראיות בקשר לביצוע העבירה.

גילה גמליאל: לפני שאתה מתפשר אני רוצה רגע לחדד את הנקודה.

גילה גמליאל: מהבחינה הזאת בתחילת הדברים נאמר כפי שנאמר כאן קודם שיסוד סביר לחשד כי נעברה עבירה.

גילה גמליאל: בין זה לבין יסוד סביר שיוגש כתב אישום, כמו שאמר כאן קודם רפ"ק גרודמן, ישנם מקרים שלאו דווקא יהיה ניתן גם להגיש כתבי אישום.

גילה גמליאל: הרעיון כאן שכן יהיה ניתן לסגור את המקום עצמו.

גילה גמליאל: ותיכף גם נראה כאן מצבים בהם העבריין הוא לא בעצם בעל המקום, אז במצבים כאלה בכלל זה לא יתן מענה.

גילה גמליאל: וזו הסיבה לטעמי, כי אני זוכרת את הדיונים באמצע, שזאת גם היתה הפשרה וגם בגלל זה היתה את ההסכמה מצד משרד המשפטים ובגלל זה אני מציעה שאנחנו נשאיר את ההצעה כלשונה ונתקדם.

עודד ברוק: רק רציתי לומר שבניגוד לפקודת התעבורה, ששם אני חושב שהוכחת העבירה היא יותר קלה, כאן מדובר בעבירה הרבה יותר מורכבת.

עודד ברוק: ולכן התחייבות מראש לכך שיוגש כתב אישום,

אתי בנדלר: תיכף נראה, נקרא את הסעיף הקטן הבא ותראו שגם כאן, זאת אומרת הרי מדובר על כך שבסופו של התהליך הרעיון הוא שיוגש כתב אישום בשל ביצוע העבירה.

אמנון כהן: אני שם את סעיף 1 בצד ככה, את תמשיכי לד' עכשיו.

גילה גמליאל: תוקפו של צו הפסקת שימוש שניתן לפי סעיף קטן ב' בטרם הגשת כתב אישום לא יעלה על שלושה חודשים, ואם הוגש כתב אישום נגד החשוב בעבירה בגינה התבקש צו הפסקת השימוש, להלן החשוד, רשאי בית המשפט אליו הוגש כתב האישום לצוות על הפסקת השימוש במקום עד תום ההליכים או עד למועד מוקדם אחר שייקבע בצו.

אמנון כהן: מה מדובר שלושה חודשים פה?

אתי בנדלר: מדובר כאן על צו בטרם הגשת כתב אישום, צו לסגירת מקום.

אתי בנדלר: עכשיו לכמה זמן יהיה הצו בתוקף, אז בהתאם להצעה אומרים הצו יהיה בתוקף עד שלושה חודשים, מתוך הנחה שיוגש במהלך התקופה הזאת כתב אישום.

אתי בנדלר: אם לא הוגש כתב אישום אי אפשר יהיה להאריך.

אתי בנדלר: אם הוגש כתב אישום אז בית המשפט רשאי להאריך.

אתי בנדלר: זה בעצם מה שנאמר כאן.

גילה גמליאל: סעיף ה: במתן צו הפסקת שימוש לפי סעיף קטן ב' ישקול בית המשפט בין השאר את העבירה או העבירות על פקודה זו שנעברו בעבר באותו מקום, נסיבות ביצוען, חומרתן, החשש של המשך ביצוע העבירות על פי פקודה זו באותו מקום, והכל למול הפגיעה האפשרית שתיגרם כתוצאה מביצוע הצו.

גילה גמליאל: סעיף ו: בטרם יתן בית המשפט צו הפסקת שימוש יאפשר לחשוד להשמיע את טענותיו בעניין הבקשה, ואם החשוד איננו בעל המקום גם לבעל המקום.

גילה גמליאל: סעיף ז: הרואה עצמו נפגע על ידי צו הפסקת שימוש שניתן לפי סעיף קטן ב רשאי לערור על ההחלטה לבית משפט מחוזי אשר ידון בבקשה בשופט אחד, אולם אין בהגשת עתירה כאמור כדי לעכב את ביצועו של הצו אלא אם כן החליט בית המשפט אחרת.

גילה גמליאל: סעיף ח: 1.

גילה גמליאל: הורשע אדם בעבירה לפי סעיף 10 והעבירה נעברה במקום שהתקיימו לגביו התנאים האמורים בסעיפים קטנים א' וב', רשאי בית המשפט בנוסף לכל עונש אחר לצוות על הפסקת השימוש במקום לתקופה של עד שישה חודשים.

גילה גמליאל: 2.

גילה גמליאל: במתן צו הפסקת שימוש בנוסף לעונש כאמור ישקול בית המשפט, בנוסף לשיקולים האמורים בסעיף קטן ד גם את הזיקה שבין הנאשם לבין המקום.

אתי בנדלר: אפשר לקבל הסברים?

יפעת רווה: הכוונה היא אם אדם ביצע משהו במקום לחלוטין לא שלו, זאת אומרת פה שוב, אנחנו גורמים סנקציה כלפי בעל המקום שאנחנו סוגרים לו את המקום.

יפעת רווה: נגיד שזה בית קפה, נגיד שזה בית עסק, אז אנחנו רוצים לבדוק האם באמת יש איזה שהוא קשר כזה או שמישהו ניצל.

אמנון כהן: זאת אומרת יש בית קפה ולידו גם מוכרים את הקלטות האלה למשל, באותו מקום, באותו עסק.

אמנון כהן: אז מה סוגרים, את הקלטות או גם את הבית קפה סוגרים?

יפעת רווה: אפשר לסגור את בית הקפה אבל צריך לראות מה הזיקה, זאת אומרת באיזו מידה, למשל יש מקרה שהשתלטו על מקום, זה שונה ממקרה שבעל המקום מרצונו החופשי נידב את מקומו לצורך הזיופים.

אמנון כהן: לא, הוא מוכר בעצמו, בעל המקום.

אמנון כהן: השאלה אם סוגרים לו את בית הקפה,

יפעת רווה: לא לזה אנחנו התכוונו.

יפעת רווה: למשל הנאשם בבית הקפה שלו מוכר את הקלטות, אז אין לנו שום בעיה, אז שיסגרו לו את זה, אם הוא מנצל את המקום שלו לפעילות כזאת אז אנחנו לא רוצים להגן עליו.

אתי בנדלר: אם הסתבר שאחד המלצרים, שלא בידיעתו של בעל בית הקפה מכר את זה,

יפעת רווה: כן, שלא בידיעתו, או בעל כורחו.

גילה גמליאל: סעיף העונשין, סעיף ט: מי שמשתמש במקום או מרשה לאחר להשתמש במקום בניגוד לצו הפסקת שימוש דינו מאסר שנתיים.

יפעת רווה: שאם יש צו סגירה שיכבדו אותו.

גילה גמליאל: עד כאן זה הנושא של סגירת חצרים.

אתי בנדלר: אני רק רוצה לוודא יפעת, לא מדובר כאן בעבירה של, זה צריך להיות ביודעין, זה ברור,

אמנון כהן: אני רוצה להצביע על 10 א, למעט, אם את תסכימי, בקשר לסעיף ג 1, אם יש יסוד סביר, רצית להוסיף איזה משפט שם, אם זה לא פגיעה אנושה אז תגידי.

גילה גמליאל: אם אפשר להצביע על הכל כלשונו אני אשמח מאוד, כי זה דברים שדנו עליהם כל כך הרבה.

אתי בנדלר: הוועדה לא דנה בהם.

אמנון כהן: אז תאירי את עיניי, תגידי לי שזה חשוב, אנחנו נכניס את הסעיף.

אתי בנדלר: אני מוכנה לרדת מההערה הזאת בהנחה שהדברים יפורסמו ברשומות והציבור ודאי יגיב להצעת החוק הזאת, ונראה.

אתי בנדלר: הכצעקתה או לא כצעקתה.

אמנון כהן: בסדר, אז אנחנו מצביעים על הצעת חוק לתיקון פקודת זכות יוצרים סגירת חצרים, סעיף ראשון 10 א עם כל הסעיפים מתחתיו, עם תיקון שהצעתי בקשר לשנים עשר או עשרים וארבעה חודשים, סעיפים א, ב (1) (2), ג (1) (2) (3), ד, ה, ו, ז, ח (1) (2) וגם סעיף ט, על כל הסעיפים עד עכשיו אנחנו מצביעים, בעד פה אחד, אין נגד, אין נמנעים.

אמנון כהן: מכאן לסעיף 10 ב, בבקשה.

גילה גמליאל: תודה.

גילה גמליאל: שלילת רישיון, 10.ב.

גילה גמליאל: הורשע אדם בעבירה לפי סעיף 10 ואותו אדם הוא בעל רישיון עסק ובית המשפט נוכח כי ביצוע העבירה התאפשר או הוקל עקב הפעלת העסק רשאי בית המשפט לבקשת תובע ונוסף לכל עונש לצוות על שלילת הרישיון לתקופה שיקבע, אם נוכח בית המשפט כי בשלוש השנים שקדמו להרשעה הורשע אותו אדם בעבירה לפי סעיף 10.

יפעת רווה: הסעיפים האלה יש להם מקבילה מסויימת בפקודת הסמים, בפקודת הסמים גם סגירת החצרים נעשית רק לאחר הרשעה.

יפעת רווה: אז כאן בעניין של שלילת הרישיון התנאי נשאר הרשעה, בניגוד לסגירת החצרים שבאמת חייבים לעשות את זה מייד, הנושא של שלילת רישיון לא חייבים לעשות את זה.

יפעת רווה: אני אומרת שסגירת החצרים אנחנו באמת הסכמנו שזה ייעשה לפני הרשעה בבית משפט עם כל ההליך וכל הפשרות שהסברנו קודם.

יפעת רווה: לעומת זאת שלילת הרישיון, שזה סנקציה שקיימת למשל בפקודת הסמים וקיימת במספר מקומות התנאי לזה זה הרשעה.

אתי בנדלר: למה יש צורך בשלילת רישיון עסק, מעבר לסגירת המקום, סגירת המקום זה מצויין אבל שלילת רישיון עסק.

גילה גמליאל: ראשית מכיוון שהוא יכול לפתוח כל פעם במקומות אחרים.

גילה גמליאל: סוגרים לו את המקום הזה אז הוא ילך ויפתח במקום אחר.

אתי בנדלר: רישיון עסק ניתן למקום מסויים.

אתי בנדלר: אי אפשר לקחת את רישיון העסק הספציפי ולהעביר אותו לאתר אחר.

גילה גמליאל: אז בעניין הזה יש החמרה אולי סביב נושא של בעלי המקומות, זאת אומרת האנשים שמציעים את המקום, משכירים את המקום לאנשים, ומה שקורה מרבית המקומות כל פעם מחליפים את האנשים שמפעילים את מכירת הדיסקים.

גילה גמליאל: בתחנה המרכזית החדשה בתל אביב, אם מתירים שם מכירה של קלטות ודיסקים במקום מסויים אז שלא תינתן האפשרות החוזרת הזאת,

אתי בנדלר: אני מבינה, אבל אני לא בטוחה שהנוסח עונה, הרי מדובר על הרשעה של אדם, שלילת רישיון העסק כמוצע בנוסח כאן איננו מתייחס לאדם ספציפי.

גילה גמליאל: למיטב ידיעתי זה שלי.

אתי בנדלר: דהיינו ישללו את רישיון העסק שלי, אבל אני עדיין יכולה להשכיר את זה למישהו אחר.

גילה גמליאל: זה כן עונה גם על זה וזה גם עונה על מעבר לזה.

גילה גמליאל: זה עונה על זה כי צריך לזכור שגם בסעיפים הקודמים הראינו שבעלי מקום יכולים להיות חלק מההרשעה הקודמת של סגירת חצרים, שבעלי המקום הם בכלל חלק בעניין.

גילה גמליאל: ואם יש ידיעה שהם הבעלים והם נותנים את האפשרות.

גילה גמליאל: גם בעל המקום, שזה המקום שלו, הוא בעל המקום והוא בעל רישיון העסק עצמו, אז הוא הורשע כבר, הוא חזר לסורו, אז גם כאן יש את הבעיה.

גילה גמליאל: אז לא רוצים רק לסגור לו את המקום.

גילה גמליאל: אם תתנו לי לחדד את כל התמונה אני חושבת שזה יהיה הרבה יותר פשוט.

אמנון כהן: מה שאת אומרת זה מצויין אבל זה לא בא לידי ביטוי במה שכתוב פה.

גילה גמליאל: אני אראה בדיוק איפה זה כתוב.

אמנון כהן: הורשע אדם בעבירה לפי סעיף 10 ואותו אדם הוא בעל רישיון עסק, בעל המקום היה צריך להיות, הבעלים של המקום,

גילה גמליאל: במקרים מסויימים זה יכול להיות הבעלים של המקום, תסריט אחד שזה מדובר בבעל המקום, תסריט שני זה מדובר נניח באדם שבכלל לא גר בארץ והשכיר את המקום לאדם מסויים לעשרים שנה והוא מבצע את העבירות.

גילה גמליאל: זה לא משנה.

גילה גמליאל: לא רוצים לצמצם את התהליך החקיקתי לתרגילים, שנניח הוא יעביר את המקום למישהו אחר או כל מיני תעלולים שייגרמו לנושא הזה.

אתי בנדלר: מתייחס רק לאדם שהורשע.

אתי בנדלר: רק הוא עצמו לא יוכל לקבל שוב רישיון עסק.

אתי בנדלר: תמיד מישהו אחר יוכל לקבל רישיון עסק.

אתי בנדלר: באותו מקום.

אתי בנדלר: לכן אני מתלבטת אם אכן זה נותן לך מענה לבעיה שאת הצגת.

אמנון כהן: בעל המקום זה ראובן, הוא השכיר למשה, משה נתפס, הוא כבר אין לו רישיון עסק, אבל ראובן משכיר את זה עכשיו לשמעון, ושמעון ממשיך לתפעל את המקום הזה עם רישיון אחר.

יפעת רווה: לא בהכרח אבל לביצוע עבירות, זאת אומרת,

אמנון כהן: המקום מיועד אבל למכירת קלטות ודיסקים,

יפעת רווה: במקום אפשר להשתמש לכל מיני דברים.

יפעת רווה: אם אותו אדם יש לו את המקום,

אמנון כהן: איך את סוגרת שבעל המקום לא ישכיר את זה כבר לאחר?

יפעת רווה: אם הוא ישכיר את זה לאחר והוא ישתמש בזה אז אפשר לסגור לו את המקום.

יפעת רווה: יש פה שני דברים שונים.

יפעת רווה: זה לא עניין של רישיון העסק.

גילה גמליאל: אז אתה רוצה שנכתוב על בעל המקום?

יפעת רווה: החשיבות המרכזית בחוק הזה איך שאני רואה את זה זה באמת סגירת המקום.

יפעת רווה: הנושא של שלילת הרישיון, ויתקנו אותי מי שעוסק בזה, הנושא של שלילת הרישיון זה יותר שולי.

אתי בנדלר: זה שולי, אבל מה זה נותן, איזו מטרה זה משיג, זה מה שאני לא מבינה.

אמנון כהן: אם אני בעלים של המקום, השכרתי את זה למישהו, תפסו אותו, הרשיעו אותו, עכשיו מה, אני אשאיר את המקום ריק, אותו תחום הוא התחיל לפעול, אותו קלטות, תפסו אותו, מישהו אחר.

אמנון כהן: ממשיך.

אמנון כהן: אני רוצה שבעל המקום שתהיה לו איזו שהיא מגבלה שהוא לא יוכל להמשיך בתחום הזה יותר.

עודד ברוק: ברגע שהוא השכיר למישהו אז כבר אין לו אחריות על מה שקורה בפנים.

אמנון כהן: לא, הוא אומר לו תשמע, אתה תפעיל את המקום, לא בתחום הזה והזה.

אמנון כהן: הלאה, סעיף 10.ג.

גילה גמליאל: סייג לעניין הליך שנפתח בדרך של קובלנה.

גילה גמליאל: הסמכות לפי סעיף 10 א' ולפי סעיף 10 ב' לא תחול במשפט שנפתח בדרך של קובלנה פלילית.

יפעת רווה: ככלל דרך המלך להגיש כתבי אישום זה שהתביעה הכללית, המשטרה או הפרקליטות מגישה כתב אישום נגד אדם.

יפעת רווה: יש גם חריג לזה, מאפשר הגשת קובלנה פלילית בסדר דין פלילי על ידי אדם פרטי.

יפעת רווה: זה דבר שהוא לאט לאט אנחנו מורידים אותו כי יש אתו המון בעיות.

יפעת רווה: זה בעצם ניהול הליך פלילי באופן אישי, כשאדם מרגיש שהמשטרה לא עושה מספיק, אבל ככלל זה דבר שהוועדה לסדר דין פלילי המליצה באופן הדרגתי לבטלו, ולכן בגלל שהסמכויות האלה הן כאלה דרקוניות אנחנו לא רוצים, אנחנו רוצים שישתמשו בהם רק אם באמת המדינה החליטה לפתוח בהליכים ולא אם אדם פרטי החליט לעשות את זה.

גילה גמליאל: ביצוע צו הפסקה, 10.ד.

גילה גמליאל: בצו הפסקת שימוש לפי סעיף 10.א.

גילה גמליאל: רשאי בית המשפט להורות למשטרה או לכל אדם שפורש בצו להיכנס למקום שלגביו ניתן הצו ולנקוט אמצעים, לרבות שימוש בכוח, הדרושים באופן סביר כדי להבטיח קיום הצו.

מוטי אמיתי: במידה והמוכר הוא לא בעל המקום ההודעה לבעל המקום על מנת לתת לו את האפשרות להתגונן.

גילה גמליאל: סדרי הדין בבית המשפט לגבי ערר על החלטה כאמור בסעיף 10.א.ז.

גילה גמליאל: זה מה שקראנו קודם.

אמנון כהן: הערות,

אתי בנדלר: אני מבקשת לדעת מנציג משרד האוצר אם יש להצעת החוק השלכות תקציביות.

אתי בנדלר: אני מבקשת שיושב ראש הוועדה יקציב למשרד האוצר זמן כדי להודיע לוועדה אם יש להצעת החוק הזה,

גילה גמליאל: אם אפשר יומיים כי הם היו אמורים לבוא לכאן,

אמנון כהן: אנחנו נוציא מכתב למשרד האוצר, ואם יש השלכות תקציביות לעניין של הצעת החוק, אנחנו קודם כל, חברת הכנסת גמליאל, אם אין הסתייגויות של אף אחד נצביע על שאר הסעיפים, 10.ב, 10.ג, 10.ד, 10.ה, על תתי סעיפים א., ב., ו1., 2.

אמנון כהן: מי בעד? מי נגד?

אמנון כהן: פה אחד, בלי מתנגדים, בלי נמנעים.

אמנון כהן: הצעת החוק עוברת להכנה לקריאה ראשונה.

אמנון כהן: אנחנו מברכים אותך ח"כ גמליאל.

אמנון כהן: החוק הזה מאוד חשוב, זכויות יוצרים, הוא נושא מאוד חשוב ואנחנו צריכים לתת להם את החיזוק.

גילה גמליאל: צריך רק לשלוח בריאות ליוחאי חי, שעבד כל כך קשה על הצעת החוק.

אמנון כהן: תודה רבה על ההשתתפות שלכם.