ועדת הכלכלה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 380, 2005-03-15 09:30

אמנון כהן: בוקר טוב.

אמנון כהן: אני פותח את הדיון בנושא הצעת חוק הסעה בטיחותית לילדים ולפעוטות עם מוגבלות (תיקון מס' 3), התשס"ד-2004.

אמנון כהן: בפתח דבריי אני רוצה להגיד שטוב שמדינת ישראל היא מדינת רווחה ודואגת לחלש ולחוסה ולמעשה, הנושא הזה בא לתקן את העניין של הסעות וליווי לילדים מוגבלים.

אמנון כהן: הצעת החוק, על פניה, נראית טובה מאוד ולכן שמתי אותה בסדר עדיפות.

אמנון כהן: יש לנו הרבה מאוד חוקים לקדם.

אמנון כהן: הייתי רוצה לדעת מה המצב היום ומה הצעת החוק באה להסדיר או לתקן?

אמנון כהן: ספרו לנו גם במספרים, כמה ילדים יש היום עם מוגבלויות ואיך מתחלק התקציב היום.

אמנון כהן: נשמע את חבר הכנסת דוד טל, כי יש לו הצעה לסדר.

אמנון כהן: עשה זאת בקצרה.

דוד טל: אם אדוני לא היה אומר שאנחנו מדינת רווחה, לא הייתי מעלה את ההצעה לסדר - -

אמנון כהן: משתדלים להיות.

אמנון כהן: ..

דוד טל: אני חולק על אדוני.

דוד טל: לצערי, אנחנו הופכים יותר ויותר למדינת סעד במקרה הטוב.

דוד טל: אתמול, אפילו אמר ידידך מהסיעה, איציק כהן, שכל המוסד הגדול של הביטחון הסוציאלי, הביטוח הלאומי, בעצם הולך ומכורסם לטובת אנשי עסקים ולטובת בעלי ההון.

דוד טל: אתמול, הנושא הזה עלה ביתר שאת בדיון במליאה, שמפחיתים אחוז וחצי למעסיקים ומורידים 3 מיליארד שקל מהתקציב של ביטחון סוציאלי, שזה בא לשרת או לתת מענה לבעיות ומצוקות במדינת ישראל.

דוד טל: אז אם אדוני ימחק את זה מהפרוטוקול, שאנחנו מדינת רווחה, לא יהיו לי השגות.

אמנון כהן: התכוונתי שאנחנו נועדנו להיות מדינת רווחה.

דוד טל: אנחנו מתיימרים.

אמנון כהן: היינו עד לא מזמן ובגלל שאתה ואנחנו נמצאים באופוזיציה, הם מרשים לעצמם לנגוס.

אמנון כהן: בבקשה, נציגי משרד החינוך.

דורית מורג: אנחנו מבקשים לעשות תיקון אחד בחוק הסעה בטיחותית לילדים ולפעוטות עם מוגבלות, שבין היתר קובע את חובת הרשות המקומית להסיע את התלמיד עם המוגבלות לבית הספר ששם הוא לומד.

דורית מורג: אנחנו נתקלנו בבעיה שפעמים רבות תלמיד עם מוגבלות - -

אמנון כהן: סליחה, איך זה מתנהל עד עכשיו?

דורית מורג: מיד אסביר.

דורית מורג: הבעיה שנתקלנו בה היא שלמעשה מצאנו שיש לקונה בחוק או שהחוק לא מתייחס לנושא הזה, שהרבה פעמים תלמידים בעלי צרכים מיוחדים לא לומדים בישוב שבו הם מתגוררים אלא נמצאים במעון דרך קבע או באופן זמני, אבל במשך מרבית ימי השנה במעון מחוץ לרשות שבו הוא לומד.

אתי בנדלר: שבה הם לומדים או גרים?

דורית מורג: הם למעשה מתגוררים מחוץ לרשות שבה הם לומדים והם צריכים להגיע לשם.

אתי בנדלר: שבה משפחתם נמצאת?

אתי בנדלר: את מדברת כאילו על מעורבות של 3 רשויות מקומיות?

דורית מורג: יכול להיות 3 ויכול להיות 2.

דורית מורג: התלמיד או משפחתו של התלמיד או מקום מגוריו הקבוע הוא בישוב א'.

דורית מורג: המעון שבו הוא מתגורר ויש החלטה, שאם התלמיד מתגורר במקום אחר, הרי זה מקום מגוריו והוא נמצא בישוב ב' ובאותו ישוב ב' אין מקום לימודים והמוסד במקום ג'.

דורית מורג: או שהוא מוסע מישוב ב' למקום שבו הוא לומד.

דורית מורג: זאת אומרת, או מב' ל-ב' או מב' ל-ג'.

דוד טל: יכול להיות שהוא יהיה מוסע מב' ל-א'?

דורית מורג: יכול להיות.

דורית מורג: הבעיה שאנחנו נתקלנו בה היא שיש רשות ששולחת את התלמיד, הרשות שבה מתגוררים הוריו דרך קבע, היא השולחת את התלמיד ללמוד במקום אחר כי שם נמצא המעון או בית הספר המתאים לו.

דורית מורג: יוצא, שלפי החוק הקיים, אותה רשות קולטת, אותה רשות שבה נמצא המעון, המקום ששם הוא מתגורר דרך קבע, בנפרד ממקום המגורים המקורי שלו, העלויות כולן היו על אותו ישוב שבו נמצא המעון.

דורית מורג: אנחנו רצינו לפזר את העלויות כך שמי שיישא בעלות, וזו מטרת התיקון, שבמקום שהרשות השולחת ילד מחוץ למקום מגוריו, היא תשתתף גם בעלות הסעתו למוסד החינוך שבו הוא לומד.

אמנון כהן: זאת אומרת, אם ההורים של הפעוט גרים באזור א', הוא חי באזור ב' ולומד באזור ג', אז מאזור ב' תצטרך הרשות המקומית לשלם - -

דורית מורג: לא, מאזור א'.

אמנון כהן: אבל הוא לא גר באזור א'.

אמנון כהן: ההורים גרים שם.

דורית מורג: הרשות השולחת מאזור א', היא למעשה הרשות המקורית של הילד.

אמנון כהן: אבל היא צריכה לשלם כאשר הילד מגיע מא' ל-ב'.

אמנון כהן: למעון שהוא מגיע.

אמנון כהן: מי משלם על זה?

דורית מורג: כדי לא להטיל את כובד הנטל על הרשות ששם נמצא המעון, כי למעשה הרשות מארחת את המעון או שהיא מסכימה שחלק גדול מהתלמידים יתגוררו בה.

דורית מורג: אם עד עכשיו אמרנו שהמעון זה המקום שתלמיד גר, אנחנו רוצים לתקן את זה לעניין העלויות.

דורית מורג: אנחנו אומרים שהרשות השולחת, ששם התלמיד מתגורר ככלל, הוריו, משפחתו ומקום חייו המקורי, היא למעשה תישא בעלויות האלה במקום אותה רשות של המעון.

דוד טל: אני אבהיר: יש ילד שגר ברמלה.

דוד טל: הוא ילד שהועבר למעון מיוחד בראשון לציון.

דוד טל: המעון בראשון לציון מארח אותו שם.

דוד טל: נכון להיום, המעון בראשון לציון צריך לשלוח אותו לנס ציונה לבית ספר כזה או אחר, אז היום, מטילים את זה על המעון בראשון לציון.

דוד טל: אומר החוק: למה צריך לשאת בזה המעון בראשון לציון?

דוד טל: הילד בא מרמלה.

דוד טל: אז עיריית רמלה תתכבד ותשתתף בעלות ההסעות של התלמידים האלה מפני שהילד הוא שלה.

דוד טל: ראשון לציון היא רק עיר מארחת.

דוד טל: זה כל הסיפור.

אמנון כהן: הילד שמגיע לראשון לציון מגיע פעם בשבוע?

דורית מורג: לא, הכוונה היא שהוא מתגורר במעון.

דורית מורג: היה כתוב שזה מקום מגוריו - -

אמנון כהן: ואם יש ילדים מוגבלים שגרים בבית ומסועים?

דורית מורג: אז אין בעיה, אז חל הסעיף המקורי, שהרשות השולחת חייבת בהסעתו.

דורית מורג: הבעיה היא כשהתלמיד מתגורר ומושם במעון - -

אמנון כהן: מה אחוז ההשתתפות של הרשות ומה אחוז ההשתתפות של משרד החינוך?

דורית מורג: דרך קבע נאמר שהשר יקבע בצו את אחוזי ההשתתפות.

דורית מורג: אנחנו עדין לא מדברים על זה.

דורית מורג: תראו בסעיף המתוקן, הסעיף שאנחנו מבקשים לתקן זה תיקון לסעיף 3א' בחוק הסעה בטיחותית לילדים ולפעוטות עם מוגבלות התשנ"ד- 1994.

דורית מורג: האמור בו יסומן 1 ואחריו יבוא 2.

דורית מורג: אנחנו לא מבטלים שום דבר, אנחנו מוסיפים סעיף נוסף שמבהיר לגבי אותה סיטואציה שאותה תיארתי כרגע.

דורית מורג: בסעיף 2 יאמר: "רשות מקומית ששלחה ילד עם מוגבלות לשהות במעון, כהגדרתו בחוק הפיקוח על מעונות התשכ"ה-1965, הנמצא בתחום שיפוטה של רשות מקומית אחרת (בפסקה זו -הרשות השולחת), תשתתף בהוצאות ההסעה והליווי של הילד ששלחה למוסד החינוך וממנו, החלות על הרשות המקומית האחרת לפי הוראות פסקה 1; שר החינוך התרבות והספורט יקבע, בצו, את שיעורי ההשתתפות של הרשות השולחת.

דורית מורג: "

אמנון כהן: אבל כמה בערך?

אמנון כהן: שר החינוך, התרבות והספורט, באישור ועדת הכלכלה.

אמנון כהן: אני רוצה לדעת מה הוא מאשר, כמה אחוז לפה, כמה אחוז לשם, שיהיה פיקוח פרלמנטרי.

דורית מורג: בסדר, אנחנו נוסיף באישור ועדת הכלכלה.

אמנון כהן: הדברים ברורים מבחינתי.

אמנון כהן: יש שאלות?

דוד טל: אני רוצה לציין דבר שלא קשור, אבל יש דוגמה דומה, כשילד במוסד דומה עובר לגור, יש בעיה לא עלינו, כשהילד הזה נפטר, כי אז, הכתובת שלו היא בעצם המוסד הזה, בב', ואם הוא נפטר חברת קדישא באזור א' לא תקבור אותו מפני שהוא בעצם רשום בב'.

דוד טל: זה דבר שצריך לתקן אבל לא פה אלא בוועדת הפנים.

אמנון כהן: מקום מגוריו זה איפה שההורים שלו גרים.

דוד טל: חד משמעית לא.

אתי בנדלר: לא, זה בדיוק העניין.

אתי בנדלר: כל הנושא נובע מזה שמקום מגוריו הוא המקום שבו הוא מתגורר.

אמנון כהן: אישרנו.

אמנון כהן: תודה רבה לכם.

אמנון כהן: עלו והצליחו.

אמנון כהן: אנחנו רוצים לדעת כמה העלויות.

אמנון כהן: בדרך כלל זה 25% ו-75%.

אתי בנדלר: לא, עכשיו צריכים לעשות עוד חלוקות.

אתי בנדלר: זאת אומרת, יש מקרה שיישאר אותו דבר ויש מקרה ש-3 רשויות מקומיות מעורבות בעניין.

אמנון כהן: ב' לא יישא בכלל בהוצאות כי הוא מארח.

לאה שקד: רוב התלמידים שמתגוררים בפנימיות אינם משנים את כתובתם.

לאה שקד: הרשות השולחת בה הוריו של הילד או האפוטרופוס של הילד רשומים בתעודת הזהות, רשום גם הילד בתעודת הזהות.

לאה שקד: יש עניין שהרשות השולחת היא תמיד תהיה הציר המרכזי, מפני שחלק מהילדים עוזבים את הפנימייה או מתחרטים באמצע שנת הלימודים ועוברים לפנימייה אחרת.

לאה שקד: הכתובת הראשית היא תמיד ההורים והאפוטרופוס.

אמנון כהן: חבר הכנסת טל, אם חס וחלילה הילד נפטר, הוא רשום באזור מגורי ההורים.

אתי בנדלר: לא, אבל זה התיקון שאנחנו עושים עכשיו.

לאה שקד: הרשות המקומית בה נמצאת הפנימייה היא הרשות המקומית שעושה את המכרז להסעות, מפני שאין היגיון שפנימייה שיש בה 50 חוסים למשל, יוצאו 50 מכרזים ברשויות ולכן, יש לנו עניין בחיסכון בעלויות, שאותה רשות מקומית מארחת, היא מוציאה את המכרז להסעות כמו שהיא מוציאה לילדיה, רק שיש השתתפות של אותו גורם, הרשות המקומית השולחת לפי אותם הכללים.

לאה שקד: לא צריך לשנות שום דבר.

לאה שקד: התיקון שמתבקש פה הוא השתתפות של אותו ציר מרכזי.

לאה שקד: זה הרעיון.

דורית מורג: בעיקר שלא להטיל על הרשות שבה נמצא המוסד את כל העלויות של ילדי אותו מוסד.

דורית מורג: זאת המטרה.

פיני קבלו: אנחנו מברכים על החוק, כי מה שקרה עד היום זה שמי שאירח את הילדים, ואני מכיר את זה כראש עיר שבה יש מוסד כזה ואירחתי.

פיני קבלו: כל הנטל נפל על הרשות.

פיני קבלו: ההתחשבנות בין הרשויות יוצרת הקלה בתשלומים ובכל התהליך שרשויות יוכלו לעמוד באותם תשלומים ולהסיע את אותם ילדים ומחלקת בצורה מאוד הוגנת את הנטל של אותו ילד שנשלח מאותו ישוב.

פיני קבלו: אם אין בעניין הזה נטל כספי נוסף...

פיני קבלו: ההסכם שלנו עם האוצר בסעיף 6 קובע שכל חוק שיובא, שאין עליו 100% כיסוי, אנחנו נתנגד.

יונתן רגב: החוק, כפי שהוא מוצע, משנה בין הגופים.

יונתן רגב: אין פה שינוי מימון בין הרשויות למדינה.

יונתן רגב: זה נשאר כפי שהיה ובין הרשויות יש חלוקה.

יונתן רגב: אין עלות נוספת על הרשויות.

אתי בנדלר: דורית, מתי אתם מתכוונים להביא את הצו?

אתי בנדלר: יש לכם הערכה?

דורית מורג: אנחנו נשתדל לעשות את זה בהקדם.

דורית מורג: קודם כל צריך לפרסם את החוק.

אתי בנדלר: החוק יונח, יתקבל ויפורסם.

אמנון כהן: אני מודה לכולם.

אמנון כהן: הישיבה נעולה.