ועדת הכלכלה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 335, 2004-12-28 10:00

שלום שמחון: אני מבין שלא מדובר פה בהיקף השימוש אלא בשירות שצריך להינתן לאזרח במדינת ישראל, לא?

שלום שמחון: כי לפי מה שאתם אומרים אולי בכלל היה אפשר לוותר על זה.

אסף כהן: לא, אז אני אסביר למה לא.

אסף כהן: בשנת 85' למשל לא היו טלפונים סלולריים, פלאפון היתה אז בחיתוליה, כמעט ולא היו טלפונים סלולריים.

אסף כהן: היום יש שישה וחצי מליון טלפונים סלולריים.

אסף כהן: ואין ספק שזה מהווה תחליף ראוי לטלפון הציבורי, גם המחירים הם דומים, של שיחה בטלפון ציבורי ושיחה בטלפון סלולרי, ולכן הביקוש והנחיצות הולכים וקטנים.

אסף כהן: השינוי שאנחנו מציעים פה, מבחינת ההשפעה הכוללת שלו, הוא שינוי די מינורי.

אסף כהן: בזק היום מפעילה, על פי נתונים שנמסרו מבזק, כחמישה עשר אלף טלפונים ציבוריים ברחבי הארץ.

אסף כהן: והשינויים שאנחנו מציעים יאפשרו לבזק, אם היא תוריד כל טלפון שמותר לה להוריד על פי שינויי התקנות, הסך הכל יסתכם על פי נתוני בזק באלפיים שלוש מאות טלפונים, כאשר מאוד יכול להיות שבחלק מהמקומות, מכיוון שהטלפונים רווחיים לבזק, היא גם לא תוריד אותם.

אסף כהן: אנחנו מדברים פה בסך הכל, בגרוע ביותר, על הפחתה של אלפיים שלוש מאות טלפונים מתוך חמש עשרה אלף טלפונים.

אסף כהן: אם היא תחליט שמתוך התקנות החדשות, היא סרקה אותם וראתה שאם היא תחליט לקחת את התקנות החדשות ולהוריד את כל מה שמותר לה להוריד, היא תוריד אלפיים שלוש מאות.

שלום שמחון: איך אתם מחזיקים היום טלפונים ציבוריים?

עופר יונה: כמו שאסף אמר יש חמישה עשר אלף מכשירים, כמעט אחד לכל קמ"ר בשטח מדינת ישראל.

עופר יונה: האמת שהיגיון הרבה אין, יש תקנות.

עופר יונה: נניח תחנת רכבת, יש תקנות שמפרטות, שאומרות כל כך וכך רציפים של תחנת אוטובוס יהיה מכשיר טלפון ציבורי, על כל כך וכך רציפים של תחנת רכבת, נמל תעופה, בכל מוסד חינוכי, בכל בית חינוך ציבורי, מה שזה לא יהיה.

עופר יונה: יש שורה שלמה של תקנות שאומרת איפה מציבים טלפונים ציבוריים במדינת ישראל.

עופר יונה: מעבר לזה גם בזק מתקינה טלפונים לא לפי התקנות, זאת אומרת לא כל החמישה עשר אלף האלה מותקנים בגלל התקנות.

עופר יונה: יש גם כאלה שבזק מתקינה על בסיס כדאיות כלכלית.

עופר יונה: אגב למשל עד לאחרונה היינו מתקינים בבתי מלון, שזה היה דווקא מהמקומות הרווחיים, ומשם זורקים אותנו בעקבות בג"צ שהגישה התאחדות בתי המלון.

עופר יונה: זאת אומרת גם חלק מהביטולים פה בתקנות זה מקומות רווחיים, מקומות שמוגדרים כמקומות שמנת, וחלק האחר זה מקומות שאנחנו מפסידים מהם.

עופר יונה: כמו שאסף אמר הסך הכל של העסק הזה מסתכם בכאלפיים מכשירים.

שלום שמחון: סך הכל אתם ברווח על הטלפונים הציבוריים?

עופר יונה: סך הכל אנחנו הפסדנו על טלפונים ציבוריים הון עתק בשנים האחרונות.

עופר יונה: ואנחנו נמשיך ונפסיד כי אנחנו למעשה גם צריכים היום לשדרג את מערך הטלפונים.

עופר יונה: זה מערך מאוד מאוד מיושן.

עופר יונה: אנחנו ומצרים, האמת שמצרים כבר לא, מחזיקים את המערך הכי מיושן בעולם של טלפונים.

עופר יונה: היום כולם בכל העולם יש טלפונים שמופעלים על ידי שבב אלקטרוני.

עופר יונה: העניין הוא שתחת התקנות האלה, עם חמש עשרה אלף מכשירים, אין שום כדאיות להחליף את המערך הקיים.

עופר יונה: כי גם אין שימוש בהם.

עופר יונה: היום למעט העובדים הזרים שעושים שימוש בטלפונים הציבוריים אף אחד במדינת ישראל לא עושה שימוש.

עופר יונה: אני אתן לכם מספרים, ירדנו ממאתיים חמישים מליון שקל הכנסות בשיא של השרות הזה, בשנות התשעים, ממאתיים חמישים מליון שקל בשנה מחזור של פעילות של טלפונים ציבוריים בישראל לבין חמישים מליון שקל היום.

עופר יונה: זאת אומרת יש פה ירידה מאוד מאוד דרמטית בהיקף השימוש, וזו לא ירידה שנעצרה.

עופר יונה: זאת אומרת המגמת ירידה ממשיכה, ככל שהחדירה של הסלולריים גוברת, ככל שנכנסים מתחרים, יש חברות שפועלות בתחום, מציבות טלפונים מופעלי מטבעות, מופעלי כרטיס, בכל מיני מקומות רווחיים.

עופר יונה: זאת אומרת השוק הזה הוא מאוד תחרותי במקומות הרווחיים ומאוד לא תחרותי במקומות שהם לא רווחיים.

עופר יונה: מה שאנחנו מבקשים לצמצם את חובת ההתקנה בכל המקומות שהם מאוד לא רווחיים וזה לא הגיוני, אין בהם שימוש.

עופר יונה: יש מכשירים שעומדים מיותמים לגמרי בלי שאף אחד עושה בהם שימוש.

עופר יונה: אנחנו חייבים מכוח הוראות משרד התקשורת להחזיק אותם תקינים לחלוטין.

עופר יונה: הם סובלים מוואנדליזם מאוד מאוד קשה, לתפעל אותם מאוד יקר, ולמעשה אין בהם שימוש.

עופר יונה: כך שבסופו של דבר אף אחד לא מרוויח מהם.

שלום שמחון: אתם היום בים המלח ובאילת אתם מציבים טלפונים ציבוריים?

עופר יונה: עד היום הצבנו.

עופר יונה: כרגע, בתיקון שמשרד התקשורת מעביר תבוטל החובה הזאת כי בתי המלון רוצים להפעיל טלפונים של עצמם, לא רוצים שיהיו טלפונים ציבוריים של בזק בבתי המלון.

עידית צרנוביץ: בעניין בתי המלון אם אפשר להוסיף, בית המשפט העליון חייב אותנו בעתירה של התאחדות בתי המלון להסיר את החובה הזאת.

עידית צרנוביץ: כיוון שמדובר בקניין פרטי, שיש לו שאמנם איזה שהוא היבט ציבורי אבל זה קניין פרטי של גופים פרטיים אנחנו התחייבנו לפני שנתיים כבר, ומאז התחיל להתגלגל התיקון הזה כאמור לפני בית המשפט שאנחנו מסירים לגמרי את החובה בבתי מלון.

שלום שמחון: למה לא מציבים ליד בית המלון?

עידית צרנוביץ: אפשר אולי לעשות.

עידית צרנוביץ: כרגע, איך שהתקנות בנויות היום הן מציינות אתרים מסויימים ולפי האתר קבוע גם ההיקף.

עידית צרנוביץ: להגיד ליד, זה מחולק לפי רשויות מקומיות.

עידית צרנוביץ: טלפון אחד לכל רדיוס משטח הרשות המקומית, ואם זה פחות מרדיוס אז זה פחות אחד בכל מקרה.

שלום שמחון: אבל רשות מקומית זה התחכמות, אתה יודע.

שלום שמחון: רשות מקומית יכול להיות שיהיו בה עשרים וחמישה יישובים, שלושים יישובים.

שלום שמחון: לפי מה שאתה אומר אתה יכול להציב בשלושים האלה אחד.

עידית צרנוביץ: מה זה רשות, זאת השאלה לעניין הזה.

עידית צרנוביץ: ההגדרה המוניציפלית של שטח רשות מקומית על כל רדיוס אחד צריך להיות, רדיוס של ק"מ.

שלום שמחון: כמה טלפונים לפי הדבר הזה יהיו במועצה האיזורית גליל תחתון?

עופר יונה: מה שטח המועצה, מאוד פשוט.

עופר יונה: תשמע, מי שיילך במועצה האיזורית גליל תחתון על כל קילומטר שהוא ילך הוא יתנגש בטלפון ציבורי.

עופר יונה: בכל מקום שאתה נמצא בו מקסימום קילומטר תלך כדי להגיע לטלפון ציבורי.

עופר יונה: גם אם יש לך רשות עם ארבעים יישובים, עדיין, כל אחד, לא משנה איפה הוא נמצא, צריך למצוא טלפון במרחק של קילומטר מהמקום שבו הוא נמצא.

שלום שמחון: אתה יכול להתחייב שלא יהיה יישוב במדינת ישראל שלא יהיה בו טלפון ציבורי?

אתי בנדלר: אז אולי צריך להכניס את זה כסעיף, זאת אומרת ובלבד שבכל יישוב יהיה לפחות אחד.

שלום שמחון: מועצה איזורית יש בה עשרים וארבעה יישובים לפחות, כל יישוב זו יחידה בפני עצמה, שאלה אם יש בו,

עופר יונה: קודם כל המצב הקיים שקיים שלושים שנה, התקנה הקיימת היא לפי רשות מקומית,

שלום שמחון: אתם לא מיישמים אותה.

שלום שמחון: בעבר במושב שלי אין טלפון ציבורי.

עופר יונה: אנחנו לא חייבים בכל מושב.

עופר יונה: בכל רשות מקומית.

עופר יונה: אתה צריך להבין את המשמעות של זה,

שלום שמחון: תראה מה אתה אמרת, אתה אמרת שעיקר השימוש בטלפונים הציבוריים נעשה היום על ידי עובדים זרים ותושבי חוץ.

שלום שמחון: שתבין רק עד כמה אתה טועה בהמשך המסקנה שלך.

שלום שמחון: היום יש באותן נקודות יישוב שדיברת משהו בסביבות שלושים אלף עובדים זרים.

שלום שמחון: בכל אותן נקודות יישוב שאתה מדבר עליהן.

שלום שמחון: עכשיו אתה אומר אני לא חייב לשים בכל אחד כזה אבל דווקא אלה נמצאים שם.

עופר יונה: איפה שהם נמצאים, תאמין לי שאנחנו שם.

עופר יונה: זאת אומרת זה לא, בלי קשר לתקנות כאלה או אחרות.

שלום שמחון: במושב שלי אין טלפון ציבורי.

עופר יונה: יש עובדים זרים?

שלום שמחון: יש עובדים זרים.

עופר יונה: מחר יהיה טלפון ציבורי.

עופר יונה: פיספסנו את המושב הזה.

עופר יונה: חשוב להבין, בלי קשר, איפה שיש ביזנס אנחנו רוצים, שמחים לשים טלפון ציבורי.

שלום שמחון: זה בדיוק העניין, זה הויכוח בינך לבינינו, שאני בא ואומר שמדינת ישראל נתנה לכם רישיון לעשות משהו, ואתם צריכים תמורת העניין להתחייב לעשות כמה דברים אחרים.

אורלי ישי: אני אחדד את הבעייתיות.

אורלי ישי: אם אנחנו מדברים על כל רשות מקומית של רדיוס אחד אז מה לגבי כל אותם יישובים בדואים שדווקא במקומות האלה היד שלהם לא משגת טלפונים ניידים, מה לגבי מקומות כאלה.

אורלי ישי: רשות מקומית זה רשות מאוד גדולה, וכל רדיוס של אחד קילומטר יוצר מצב שכל היישובים הקטנים האלה שדווקא אלו הנדרשים והזקוקים לטלפונים ציבוריים, דווקא אלה לא יוכלו להשתמש.

דודו מזרחי: השאלה אם זה יישוב מוכר או לא.

דודו מזרחי: אם היישוב לא מוכר, אין לו תשתית.

אורלי ישי: אז אני אומרת שיש מקום אולי לשנות את העניין, להגדרה שונה.

אתי בנדלר: השאלה היא מה מוגדר כאן כרשות מקומית, במה מדובר.

אתי בנדלר: אם רשות מקומית כוללת יישוב שנמצא בתוך מועצה איזורית או יישובים המוכרים,

אורלי ישי: אני חושבת שזה דבר מוגדר בחוק הרשויות המקוריות, הוא כולל כמה יישובים, במקרים רבים, ברוב המקרים.

אורלי ישי: זה לא יישוב אחד.

אתי בנדלר: על זה מדבר היושב ראש.

אתי בנדלר: זה בדיוק הדבר, להכניס סייג: ובלבד שבכל יישוב, צריך לראות את הנוסח המוכר.

שלום שמחון: יש היום אלף יישובים כאלה מהסוג שאני מדבר עליהם.

שלום שמחון: אני מעריך שאתם נמצאים היום בשבעים אחוז.

עופר יונה: אפשר לבוא ולבטל את כל התקנה ולקבוע אותה מחדש כך שבכל נקודת יישוב יהיה טלפון אחד.

עופר יונה: העניין הוא שזה מתבסס, למשל על הגדרה שבכל קילומטר של יישוב יהיה טלפון.

שלום שמחון: אני מניח שבכל קיבוץ אתם נמצאים.

שלום שמחון: אני משוכנע בזה לחלוטין.

עופר יונה: לא בטוח.

שלום שמחון: אין לי ספק שבכל חדר אוכל יש מכשיר.

אתי בנדלר: אבל למעט אותם קיבוצים שהודיעו לכם שהם לא רוצים, ישנם קיבוצים ברחבי הארץ שאין להם טלפונים ציבוריים?

עופר יונה: גם בקיבוצים וגם במושבים אנחנו נמצאים כמעט בכולם.

עופר יונה: ברובם.

עופר יונה: תראו, אנחנו הצענו למשרד התקשורת מבחן אחר לחלוטין.

עופר יונה: מבחן של שימוש.

עופר יונה: זאת אומרת לבוא ולהגיד בואו נשים את התקנות האלה בצד, בואו נעשה מבחן של שימוש.

עופר יונה: טלפון שיש בו שימוש, למשל איקס דקות תנועה בחודש.

אתי בנדלר: אז בדיוק מדובר באותם מסכנים שאין להם טלפונים ומשתמשים בזה לעתים רחוקות, אז להם לא יהיה,

שלום שמחון: אין שום סיבה בעולם ששירות אוניברסלי מהסוג הזה, זה כמו שמחר בבוקר רשות הדואר תגיד שהיא לא מגיעה ליישוב מסויים,

עופר יונה: לכן לא קיבלו את ההצעה הזאת.

עופר יונה: אנחנו רצינו להפעיל פה מבחן של שימוש.

עופר יונה: יש לעסק הזה עלות, חייבים להבין, את העלות על זה משלמים בסופו של דבר המשתמשים.

עופר יונה: זה לא שזה משהו שהוא מעורפל ממחיר.

עופר יונה: יש לזה מחיר, ואת המחיר הזה בסופו של דבר משלמים המשתמשים.

עופר יונה: זה איזה שהוא מעגל.

עופר יונה: ככל שהעלות של העניין הזה גדלה המחירים בשימוש עולים, פחות משתמשים, ואנחנו בתוך המעגל הזה כבר מדשדשים שנים.

שלום שמחון: אנחנו נמצא את הדרך שיהיה ברור כאן שבכל נקודת יישוב בארץ, נקודת יישוב הכוונה ליישוב קהילתי, מושב, קיבוץ או משהו אחר, מעבר לעובדה שברדיוס של כל קילומטר צריך להיות טלפון, אנחנו נמצא פה הגדרה שזה לא יפחת ממצב שבו ביישוב אחד אין.

עופר יונה: צריך להקל במקומות אחרים.

עופר יונה: אני יכול לקבל את ההיגיון במה שאתה אומר אבל חייב להיות לזה צד שני, הקלה במקומות אחרים.

שלום שמחון: אתה מקבל פה הקלה, אתה הולך להוריד אלפי מכשירים.

עופר יונה: תבין, כמו שאסף אמר, הטלפונים היום זה פעולת מצב שלפני עשרים שנה, שלא היה כלום, שרק היה טלפונים ציבוריים של בזק וזה היה הדבר היחיד שאנשים השתמשו בו ברחוב.

עופר יונה: היום אף אחד לא משתמש בדבר הזה.

עופר יונה: כמעט ולא משתמשים.

עופר יונה: היקף השימוש פחת בשמונים אחוז לעומת היום.

עופר יונה: ההקלות שיש פה זה רק, תאמין לי, אחרי מהלך של ארבע שנים מול משרד התקשורת, ארבע שנים, הצלחנו להעביר מהלך שמוציא אלפיים מכשירים מתוך חמש עשרה אלף.

עופר יונה: זו בדיחה.

שלום שמחון: ח"כ בנלולו, לא נראה לך הגיוני שבכל מושב בארץ יהיה טלפון אחד ציבורי?

1028: זה לא שזה לא נראה, כבר עוד מעט לא יהיו טלפונים בכלל.

1028: אתה יודע מי משתמש היום בטלפון ציבורי?

1028: אנחנו מסתכלים מה הולך מחר.

1028: אני אצלי, אני אקח אותך פעם לאשדוד, אתה לא היית שם הרבה זמן.

1028: אז אני אומר, תעשה איתי סיור ואתה תראה מי משתמש בטלפונים הציבוריים.

1028: אך ורק עובדים זרים.

1028: עכשיו צריך ללכת למושב איפה שיש הרבה עובדים זרים, שים להם טלפונים.

שלום שמחון: אמרתי לו, בכל המושבים בארץ ובכל הקיבוצים יש עובדים זרים.

שלום שמחון: ארבעים אחוז מהעובדים הזרים נמצאים במושבים וקיבוצים.

אתי בנדלר: מה לגבי כל אותם אלו, לא רק עובדים זרים אלא אנשים שנמנעים מלרכוש טלפון סלולרי או שאין להם את הכסף לרכוש טלפון סלולרי.

אתי בנדלר: זה לא עובדים זרים.

1028: את יכולה לומר כמה הם באחוזים?

אתי בנדלר: צריך לבדוק את זה.

שלום שמחון: כמה עולה להחזיק טלפון ציבורי כזה?

עופר יונה: מאות שקלים בחודש.

עופר יונה: משהו בסביבות שלוש מאות, ארבע מאות שקל בחודש.

1028: בלי ונדליזם.

עופר יונה: אנחנו מפרידים בנושא של ונדליזם.

עופר יונה: צריך לבוא ולבדוק שהמכשיר עצמו עובד.

עופר יונה: השפופרות מתקלקלות, הראש בגלל שהוא מכני יש בו כמות תקלות אדירה.

עופר יונה: זה עסק יקר מבחינה תפעולית.

שלום שמחון: בואו נתחיל לקרוא.

עירית צרנוביץ: תקנות הבזק, התקנת, תפעול ותחזוקה (תיקון) התשס"ה-2004.

עירית צרנוביץ: 1.

עירית צרנוביץ: שינוי השם: תקנות הבזק, התקנה תפעול ותחזוקה תשמ"ה 1985 – להלן התקנות העיקריות יקראו תקנות התקשורת בזק ושידורים, התקנה טיפול ותחזוקה תשמ"ה-1985.

עירית צרנוביץ: הערות לסעיף 1 – אין.

עירית צרנוביץ: אישרנו את 1. 2.

עירית צרנוביץ: תיקון תקנה 1.

עירית צרנוביץ: בתקנה 1 לתקנות העיקריות בהגדרת טצ"ג במקום כמשמעותו יבוא כמשמעותה.

עירית צרנוביץ: הערות לסעיף 2 – אין.

עירית צרנוביץ: אישרנו את סעיף 2. 3.

עירית צרנוביץ: תיקון תקנה 28 לתקנות העיקרות.

עירית צרנוביץ: 1.

עירית צרנוביץ: בתקנת משנה א, א.

עירית צרנוביץ: ההגדרות חוף רחצה, מקום כינוס המוני חד פעמי, מקום כינוס המוני קבוע, יימחקו.

אתי בנדלר: סליחה, להגדרה הזאת אני רוצה להפנות את תשומת הלב שלפחות לגבי מקום כינוס המוני קבוע, שמבקשים למחוק את ההגדרה שלו, מביאים שם בהגדרה הקיימת שנים עשר סוגים של מקום כינוסים קבועים שחייבים להציב בהם טצ"גים בהתאם למצב הנוכחי היום.

אתי בנדלר: כפי שאנחנו נראה בהמשך, לגבי חלק מהם מוצעת הגדרה נפרדת מחובת התקנת טצ"גים.

אתי בנדלר: אבל מחיקת ההגדרות האלה של חופי רחצה, מקום כינוס המוני חד פעמי ומקום כינוס המוני קבוע המשמעות של זה מחיקת החובה,

שלום שמחון: בחוף באשדוד, שלא יהיה טלפון ציבורי?

עופר יונה: יש אכן פחות שימוש בחופי הרחצה.

עופר יונה: הטלפונים הכי פחות בשימוש בארץ הם בחופי רחצה.

אתי בנדלר: אני בכל זאת מבקשת להפנות את תשומת לב הוועדה לאותם מקומות שככל הנראה בפסקה הזו, פסקה א' שמוחקים את ההגדרות מבטלים חובת הצבת טצ"גים ביניהם.

אתי בנדלר: אם אני מבינה נכון, ואם דילגתי על משהו אני מבקשת שגב' שמיר תפנה את תשומת הלב.

אתי בנדלר: אחד זה בתי מלון, כל בתי המלון ואין תחליף לקרבת בתי מלון.

אתי בנדלר: זאת אומרת אם קודם היתה חובה להציב בכל בית מלון תצ"ג החובה הזאת איננה יותר.

אתי בנדלר: בבתי עינוג ציבוריים, בתי עינוג ציבוריים, אני רוצה להפנות את תשומת הלב שזה כולל בתי תיאטראות, קולנוע, דיסקוטקים בין היתר, מקומות של משחק וספורט, למשל איצטדיון טדי אם אתם רוצים וכל עינוג כיוצא באלה.

אתי בנדלר: זאת אומרת בכל המקומות האלה מבטלים את החובה להציג טצ"גים.

אתי בנדלר: במסופי מעבר,

עירית צרנוביץ: לא היתה חובה.

עירית צרנוביץ: זה היה מוגדר אבל לא היתה שום הוראה אופרטיבית שם שצריך לשים שם טצ"גים.

אתי בנדלר: ולגבי תחנות רכבת אני לא בטוחה.

קריאה: פשוט שינינו את ההגדרה, התאמנו את זה לחוק הרכבת החדש.

קריאה: מה שעוד אני רוצה להפנות את תשומת לב הוועדה זה שהורדנו את ההגדרה מוסד מוכר, שזה אומר אוניברסיטה, מכללות וכדומה והכנסנו אותו לתוך מוסד חינוכי.

אתי בנדלר: השאלה רק אם הוועדה מאשרת באמת את השמטת החובה להציב טצ"גים באותם מקומות שאני מניתי.

נועה כרמל: בעניין מסופי מעבר נכון הוא שבתקנות הקודמות לא היתה בכלל חובה להציב, זאת אומרת היתה הגדרה ותו לא.

נועה כרמל: יחד עם זאת יש פה חובה ברורה לנמלי תעופה, לנמלי ים.

נועה כרמל: ובפועל אגב יש טלפונים ציבוריים, בדקנו, בחלק גדול ממסופי המעבר, וכל אלה שהם מסופי נוסעים.

נועה כרמל: האמת היא שאנחנו לא כל כך מבינים את הדיפרנציאציה, למה בנמל תעופה שהוא טרמינל נוסעים כן, מסוף מעבר שהוא טרמינל נוסעים לא.

נועה כרמל: אני לא אומרת שהחובה צריכה להיות כמו בנמל תעופה, אבל משהו, טלפון ציבורי אחד במסוף מעבר, מינימלי.

עופר יונה: רשות שדות התעופה משחקת משחק כפול.

עופר יונה: אנחנו מאוד מאוד רוצים ואם יתנו לנו נרשת את כל רשות שדות התעופה בטלפונים ציבוריים.

עופר יונה: מקום מאוד מאוד רווחי.

עופר יונה: אחד המקומות היחידים בארץ שעוד אפשר לעשות כסף מטלפון ציבורי זה רשות שדות התעופה.

עופר יונה: אבל רשות שדות התעופה מכניסה גופים פרטיים שיתקינו טלפונים ציבוריים תמורת תשלום, זורקת אותנו החוצה, למרות שיש לנו חובה בתקנות.

עופר יונה: ובמקומות המפסידים שאף אחד לא רוצה אז הם פתאום צועקים בזק צריכה להתקין.

עופר יונה: זה לא הוגן.

עידית צרנוביץ: לפני ההגדרה מוסד חינוכי יבוא: אכסנייה, אכסנייה שנועדה ללינת נוער ותלמידים שמספר החדרים בה הוא לפחות עשרים וחמש.

עידית צרנוביץ: בית חולים כמשמעותו בסעיף 24ב' לפקודת בריאות העם 1940.

עידית צרנוביץ: ג.

עידית צרנוביץ: בהגדרה מוסד חינוכי, במקום לרבות פנימייה וישיבה ולמעט מוסד מוכר יבוא: לרבות פנימיה, ישיבה ומוסד מוכר להשכלה גבוהה כמשמעותו בסעיף 9 בחוק המועצה להשכלה גבוהה תשי"ח-1958 או מוסד שניתן לו היתר לפי סעיף 21א' לחוק האמור.

אתי בנדלר: למה באכסניית נוער עשיתם את התוספת שנועדה ללינת נוער,

עידית צרנוביץ: יכול להיות שיארחו שם אנשים מבוגרים, אבל אכסניה שמלכתחילה נועדה ללינה של מבוגרים, במשרד המשפטים המחלקה לחקיקת משנה ביקשו שלמרות שהיתה מוגדרת, אני מקריאה מהתקנות של היום, אכסניית נוער מוגדרת שמספר החדרים בה הוא לפחות עשרים וחמש, וכתוב נוער, זאת אומרת היא מיועדת לנוער, ביקשו שנבהיר שמדובר בלינת נוער ותלמידים.

אתי בנדלר: האמת היא אבל שזה הגיוני משום שאם מסירים את החובה מהתקנת טצ"גים אפילו לא ליד בתי מלון, אפילו לא ליד בתי מלון עממיים, אז אין שום סיבה שאכסניות נוער, שמשמשים למבוגרים.

עידית צרנוביץ: אבל היום החובה לא קיימת.

עידית צרנוביץ: ד.

עידית צרנוביץ: אחרי ההגדה מוסד חינוכי יבוא: נמל ים – כל אחד מהנמלים המפורטים בתוספת לחוק רשות הנמלים תשכ"א-1961, נמל תעופה – כל אחד משדות התעופה המפורטים בתוספת לחוק רשות שדות התעופה תשל"ז-1977, קניון – מבנה מקורה שבו מרוכזים שלושים בתי עסק לפחות.

אתי בנדלר: אני מבקשת, אני יודעת שההגדרה של קניון היא זהה להגדרה הקיימת היום אבל אנחנו יודעים שיש היום קניונים פתוחים, הסגנון הזה של "ביג" ואז הם לא נכנסים להגדרה של קנון, כי זה לא מקורה.

אתי בנדלר: השאלה אם לא ראוי להתאים את ההגדרה.

עידית צרנוביץ: זה מבנה שאפשר למחוק את המלה מקורה.

עידית צרנוביץ: תחנת אוטובוסים מרכזית – תחנת אוטובוסים המשמשת כתחנת מוצא לחמישה עשר קוי שרות לפחות, הכל כמשמעותם בתקנות התעבורה תשכ"א-1961.

עידית צרנוביץ: תחנת דלק – כמשמעותה בצו הפעלת רכב מנועים ודלק, תש"ס-2000.

1028: תחנות אוטובוס יש מי שפחות מחמישה עשר קוים?

עידית צרנוביץ: יכול להיות שכן, במקומות קטנים, אני לא יודעת.

עידית צרנוביץ: 2.

עידית צרנוביץ: בתקנת משנה ב.

עידית צרנוביץ: א.

עידית צרנוביץ: פסקה 1 תימחק.

עידית צרנוביץ: (מדובר בחופי רחצה).

עידית צרנוביץ: ב.

עידית צרנוביץ: במקום פסקה 2 יבוא: בכל מוסד חינוכי שנתן הסכמתו להתקנת טצ"ג ושמספר התלמידים הלומדים בו א.

עידית צרנוביץ: עולה על מאתיים עד אלפיים – טצ"ג 1.

עידית צרנוביץ: ב.

עידית צרנוביץ: עולה על מאתיים בבית ספר תיכון – טצ"ג שאחד.

עידית צרנוביץ: ג.

עידית צרנוביץ: עולה על חמישים עד חמש מאות בפנימייה – טצ"ג אחד.

עידית צרנוביץ: ד.

עידית צרנוביץ: עולה על אלפיים – טצ"ג אחד בתוספת טצ"ג אחד לכל אלף תלמידים נוספים או חלק מהם.

שלום שמחון: זאת אומרת יש בבית ספר רק אם יש בו יותר ממאתיים תלמידים.

עידית צרנוביץ: כרגע זה עומד על מאה.

עידית צרנוביץ: אנחנו מבקשים לשנות את זה למאתיים.

אתי בנדלר: מה לגבי בתי ספר שדווקא בהם יש אוכלוסיה מוחלשת, כמו חינוך מיוחד, או בין מאה למאתיים, שבהם הנוער, דווקא נוער לרוב אין לו מכשירים סלולריים, דווקא הם ייפגעו.

אתי בנדלר: זה בעייתי.

שלום שמחון: מאוד בעייתי.

שלום שמחון: זאת אומרת בתי ספר עם מעט תלמידים הם בתי ספר בפריפריה, לא במרכזי הערים.

אתי בנדלר: אפשר ובלבד שבכל אחד מבתי הספר יהיה טלפון ציבורי.

עידית צרנוביץ: אז אולי אפשר להשאיר את המקסימום כמו שהוא ולהוריד את המינימום חזרה למאה.

עופר יונה: זה לא משנה כלום.

עופר יונה: תראו, העסק הזה הוא עסק יקר.

עופר יונה: עכשיו בתי ספר אם היה בהם שימוש, אנחנו הראשונים שהיינו שמחים לשים שם טלפונים.

עופר יונה: בואו נציג את הנתוני שימוש של הטלפונים ציבוריים בבתי ספר, תבינו שחוץ מואנדליזם אין שם כלום.

עופר יונה: אף ילד אין לו טלכרט היום בכיס.

עופר יונה: אין דבר כזה.

עופר יונה: אתה מדמיין לעצמך סיטואציה שילד נפל בכתה והמורה שואלת למי יש טלכרט, בואו נרוץ נקרא לאמבולנס, יש מצב כזה היום בישראל, אין מצב כזה.

עופר יונה: הרי עשר שניות לפני כן כבר כולם ישלפו את הטלפון הסלולרי שלהם ויתקשרו.

עופר יונה: לא עושים שימוש בדבר הזה.

עופר יונה: אם היו עושים שימוש, זה לא שאין לנו אינטרס להשאיר אותם, להיפך, היינו עושים מזה כסף.

עופר יונה: העסק הזה פשוט לא עושים פה שימוש.

שלום שמחון: יש לכם רשימה איפה אתם מורידים את האלפיים שלוש מאות טלפונים האלה?

עופר יונה: כן.

שלום שמחון: אפשר לראות אותה?

עופר יונה: בבקשה.

שלום שמחון: חופי רחצה מאה עשרים ושניים.

שלום שמחון: מוסד חינוכי שש מאות.

שלום שמחון: מקום כינוס המוני זה ארבע מאות, רשות מקומית חמש מאות חמישים.

שלום שמחון: בתי מלון שלוש מאות שבעים, בתי עינוג שלושים וחמש.

שלום שמחון: מוסד להשכלה גבוהה מאה חמישים וחמש.

שלום שמחון: תחנות אוטובוס חמישים.

שלום שמחון: תחנות דלק שלושים.

שלום שמחון: בתי ספר זה שש מאות, ברור לגמרי איפה הם באים, ורשות מקומית זה מה שדיברנו קודם, מרביתם יהיו ביישובים הקטנים,

אתי בנדלר: וגם תחנות אוטובוס אני חושבת שזה מאוד בעייתי.

אתי בנדלר: תחנות האוטובוס משרתות אוכלוסיה שהיא דלת אמצעים.

עופר יונה: יישארו שם טלפונים.

עופר יונה: יהיה צמצום מהמצב הקיים.

עידית צרנוביץ: תחנת אוטובוסים, אני רק רוצה להפנות את תשומת לב הוועדה שהיום התקנות קובעות כי בכל תחנת אוטובוסים מרכזית יהיה טלפון אחד לכל רציף.

עידית צרנוביץ: זאת אומרת אפילו אם בקרית גת יש שישה עשר רציפים יהיו שישה עשר טלפונים.

עידית צרנוביץ: לא תהיה תחנת אוטובוס שלא יהיו בה טלפונים, אבל יהיה צמצום במספר המכשירים.

שלום שמחון: אתם מורידים פה שש מאות בתי ספר,

עידית צרנוביץ: זה לא אומר שלא יהיו בכלל, אלא במקום עשרה יהיו שמונה.

שלום שמחון: הוא מוריד פה מאות מוסדות חינוכיים.

שלום שמחון: רוב הטלפונים במוסדות החינוכיים, זה הורדת השירות ממאות מוסדות חינוכיים.

שלום שמחון: אז קודם כל ששרת החינוך תגיד אם זה נראה לה.

שלום שמחון: אם היא תביא חוות דעת שזה נראה לה, אנחנו נוכל להמשיך הלאה.

שלום שמחון: כבר אמרנו שאת העניין של היישובים הקטנים, לפחות אחד בכל מקום צריך.

שלום שמחון: אלה שאתם נתתם להם זיכיון בנתב"ג, זה לא שיש תחרות על הבית ספר, תחרות על הבית ספר אין.

שלום שמחון: תחרות עליכם יש.

מיה בן בסט: בנוגע לקריטריונים שבנמלי ומסופי המעבר אני רוצה להגיד שצריך להבין בין אלו שאפשר להשתמש בהם בכסף לבין טלפונים ציבוריים.

מיה בן בסט: השימוש הוא גם יותר יקר והוא גם במקומות היותר רווחיים.

מיה בן בסט: במקומות היותר נידחים שבזק יש להם את הרישיון האוניברסלי להתקנה במקומות נידחים.

שלום שמחון: הוועדה כאן עסקה בשטחי המסחר בטרמינל 3, שזה באמת הגיוני שמי שנותן לי להפעיל את הטלפונים בטרמינל 3 אני אתחייב בשבילו לשים טלפון בניצנה.

עופר יונה: בואו נגיע להגדרה שיהיה טלפון אחד לכל בית ספר.

עופר יונה: אנחנו נשים טלפון בכל בית ספר.

אתי בנדלר: ובית ספר פנימייתי?

עופר יונה: אותו דבר, טלפון אחד.

אתי בנדלר: בכל מקווה ישראל תשימו טלפון אחד, בכל שדה בוקר תשימו טלפון אחד?

עופר יונה: תראי, אתם מוטרדים מזה שיהיה מוסדות חינוך שלא יהיה בהם טלפון.

עופר יונה: אנחנו נתקין בכל מוסד חינוך טלפון אחד.

עופר יונה: שאר הטלפונים נשים לפי בסיס מסחרי.

עופר יונה: זאת אומרת יהיה שימוש, נתקין עוד.

שלום שמחון: בואו נסכם את הדיון.

שלום שמחון: 1.

שלום שמחון: אנחנו מבקשים את העמדה של משרד החינוך.

שלום שמחון: אני לא יכול להרשות לעצמי ללכת למצב שבו יהיו בתי ספר במדינת ישראל שאין בהם טלפון.

שלום שמחון: אני לא יכול לאשר את התקנות.

שלום שמחון: יש פה פגיעה קשה בצרכנים במדינת ישראל.

שלום שמחון: אנחנו מבקשים פריסה מדוייקת, איפה יהיו טלפונים, איפה לא יהיו טלפונים.

שלום שמחון: אם מדינת ישראל חושבת שהשירות הזה הוא לא שירות אוניברסלי אז שהיא תגיד את זה.

שלום שמחון: אני לא מתנגד לדבר הזה.

שלום שמחון: אבל אם מישהו נתן לבזק רישיון, ותמורת העניין היא עושה לו כל מיני הקלות, אין סיבה שזה לא יהיה בתוך העניין.

שלום שמחון: כמו שברשות הדואר התעקשת שהשירות יהיה אוניברסלי, ואני זוכר את עמדתך כאן.

שלום שמחון: זה לא לעניין שדואר נע לא יגיע לקרית שמונה.

שלום שמחון: לכן אני חושב שצריכה להיעשות פה עבודה נוספת, עבודה אחרת, לבחון מחדש היכן צריכים להיות טלפונים, היכן לא צריכים להיות טלפונים.

שלום שמחון: אני חושב שבהחלט יכולות להיות הקלות במקומות שאין סיבה שיהיו שם טלפונים.

שלום שמחון: כמו שאמרת נפחית בהרבה במקומות שבהם אתם חושבים שהשיקול שלכם הוא שיקול עסקי לחלוטין.

שלום שמחון: אני מקבל את ההערה של הרשות, שדות התעופה באופן מלא, רוצים לתת לכם זיכיון, שיתנו לכם זיכיון.

שלום שמחון: מאחר ואני מבין שהכוונה של משרד התקשורת לאפשר לבזק לצמצם את ההיקף באלפיים שלוש מאות, אני לא כופר בהיקפים האלה, אני כופר בחלוקה.

שלום שמחון: ואני מבקש שתביאו חלוקה אחרת.

שלום שמחון: אני מוכן לעשות עוד צעד אחד.

שלום שמחון: נסיים להקריא את הדבר הזה, מדובר על חמישה עשר אלף,

אסף כהן: אם אפשר רק הערה אחת, משרד התקשורת לא חושב שצריך לתת את השירות האוניברסלי ביחס לטלפונים הציבוריים.

אסף כהן: אנחנו בהחלט חושבים שצריך לעשות התאמות לאור ההתפתחויות שקרו בעשרים שנה האחרונות ואנחנו מקבלים את זה שיש מספר נקודות שהיושב ראש מבקש שאני אבדוק.

שלום שמחון: תודה רבה.