ועדת המשנה לעניין חוק יישום תוכנית ההתנתקות, התשס"ה, כנסת 16, פרוטוקול מספר , 2005-01-31 18:30

אברהם-בייגה שוחט: רבותיי, אני פותח את הישיבה, אנחנו נמשיך בפיצוי הפיננסי.

חיים אורון: קודם נכסים.

צבי הנדל: נכסים – מרגע שמוסכם ללכת על איזשהו סידור נורמטיבי, השאלה בעניין הסכומים, אין לי מה להוסיף.

צבי הנדל: אני מבין שהזמנת נציג משרד החקלאות כדי ללבן את הנושא.

אברהם-בייגה שוחט: מחר בבוקר תהיה כאן נציגת משרד החקלאות.

צבי הנדל: אם כך, אין לי הרבה להוסיף בעניין הנכסי.

אברהם-בייגה שוחט: בנושא הנכסי נשאר לנו דבר אחד, נשארה השאלה לגבי הציוד מתחת ל-1996, האם לתת אפס, היתה כאן פנייה לתת ערך מסוים גם לציוד הזה.

חיים אורון: גם לעניין המלאי.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו עוברים לסעיף הפיננסי.

חיים אורון: לפני כן, בעניין הנכסי, בסעיף 2א(2), מוכרחים למצוא הגדרה לעניין של "כדין".

אנה שניידר: הממשלה צריכה לבוא עם תשובה בעניין.

צבי הנדל: זה לאורך כל החזית.

אנה שניידר: לא, אבל יש סוגי כדין.

חיים אורון: "כדין" שקשור בפינוי - - -

צבי הנדל: אני מדבר על בנייה כדין.

אברהם-בייגה שוחט: השמאי הממשלתי נמצא כאן, אני רוצה לחזור לנקודה, למרות שהיא נעלמה ויכול להיות שהיא בכלל לא קיימת - אתם זוכרים כשסיירנו בארז, עלתה טענה לגבי עלות הבנייה של אנשים שאמרו, לא רשמו, כן רשמו, הבניין לא רשום כמו שצריך, לא חשוב – עלתה השאלה, האם אפשר לעשות מחיר ייחוס?

אברהם-בייגה שוחט: התשובה שקיבלנו ממך, אני חוזר על מה שאמרת, שהבנייה שם כל כך ישנה וכל כך מבורדקת, בדרך כלל, לא כולה, ויש שם אלמנטים של בנייה של 80-120 דולר למטר, יש אלמנטים של 200 דולר למטר ויש אלמנטים של 400 דולר למטר.

אברהם-בייגה שוחט: כלומר, אין דבר של נכס שהוא מייצג.

אברהם-בייגה שוחט: לכן המשמעות, אם מחליטים, במקום ערך מתואם צריך לעשות שומה פרטנית בכל מפעל ולראות סוגי הסככות והדברים שיש שם.

צבי הנדל: או שומה פרטנית או שאתה קובע נורמה לסככה.

צבי הנדל: אפשר לקבוע נורמות?

אברהם-בייגה שוחט: כן, אני אבדוק את זה, אתה חייב להיות בשטח ולבדוק, מדובר במיליוני שקלים, אתה לא יכול בלי ללכת ולראות דבר דבר.

אברהם-בייגה שוחט: אני נזכר במקרים שראינו, זה נראה כמו ג'בליה.

צבי הנדל: אני מכיר את ארז.

צבי הנדל: ואז אתה אומר, על בסיס זה אתה עושה עלות מתואמת.

אברהם-בייגה שוחט: מי שרשם יקבל - - -

צבי הנדל: לא, אני מדבר על מי שלא רשם.

צבי הנדל: השמאי הולך לבדוק, הוא יקבל את הכסף כפי שהוא שווה, ערך כינון.

אברהם-בייגה שוחט: אם הוא לא רשם את זה בהשקעות שלו, לפי הכללים הרשומים היום, הוא לא מקבל כלום.

צבי הנדל: את ארז אני מכיר פחות, אני די מופתע שהחבר'ה שלי לא דיברו בנושא הזה.

צבי הנדל: יש דברים שזה מבנה תעשייה, טרומי וכו'.

צבי הנדל: אבל יש כאלה שלקחו את הפועלים שלהם, קנו בלוקים ותוך כדי עבודה בנו עוד 100-200 מטר.

אנה שניידר: הם אמרו את זה.

צבי הנדל: בעצם אתה אומר שהם לא יקבלו כלום, אבל זה היה בית חייהם, מפעליהם, נראה לי משונה העניין.

אברהם-בייגה שוחט: התשובה שלו היתה טכנית.

אברהם-בייגה שוחט: רציתי להבין, מה הפרובלמה שם מבחינה שמאית?

צבי הנדל: מה אתה מציע לעשות?

אברהם-בייגה שוחט: אני לא יודע, ממש לא יודע.

חיים אורון: זה לא יכול להיות אפס.

שוני אלבק: יש כאן שתי בעיות, האחת, של אדם שביצע עבודה ולא רשם ולא ייחס לעצמו הוצאה וכו'.

צבי הנדל: זאת לא בעיה.

שוני אלבק: זאת בעיה כי המשמעות שלה, שצריך לעשות שומות פרטניות.

שוני אלבק: יש בעיה נוספת לגבי "כדין", שזאת בנייה לא מותרת או בנייה בניגוד לתב"ע.

שוני אלבק: מדובר בשני דברים שונים.

חיים אורון: אתם כל הזמן מפחידים אותנו משומה פרטנית.

חיים אורון: בארז מדובר ב-100 אנשים, אפשר להיכנס מחר, מי שיירצה לעשות לו שומה פרטנית.

חיים אורון: כמה זמן ייקח לשמאי לעשות מאה שומות פרטניות על כל ארז?

יעקב אודיש: אני לא חושב שקיימת בעיה של זמן, ניתן לבצע את זה בצורה די מהירה, אלא קיימת בעיה אחרת בשומה פרטנית.

יעקב אודיש: שומה פרטנית, מטבע הדברים, ברגע שהשמאי הממשלתי יבצע שומה, מייד תתעורר מחלוקת ויגישו שומה נגדית.

צבי הנדל: סליחה, אני אתקן, הוא התכוון שתוך שבוע כולם יגידו אם הם רוצים ללכת לפי הכלל של החוק או שהם מבקשים שומה פרטנית.

צבי הנדל: יהיו 20 שיבקשו שומה פרטנית, הם רוצים את זה, אז זה פחות אגרסיבי.

צבי הנדל: מי שמוכן ללכת על פי חוק, אתה לא צריך שומה פרטנית.

נסים דהן: הם לא יירצו שומה פרטנית של השמאי הממשלתי.

חיים אורון: ההנחה בחוק, מי מגיע למצב הזה?

חיים אורון: מי שאין לו שום דבר בספרים, אם בספרים מופיע שהוא השקיע 1 שקל לפני 20 שנה, עושים לו התאמה להיום, הוא יקבל את השווי.

חיים אורון: יש כאן אופציה של עלות מתואמת.

חיים אורון: עלות מתואמת, כמה שהיא שווה, זה מה שתקבל.

חיים אורון: זאת האופציה הראשונה.

חיים אורון: האופציה השנייה היא לפנים משורת הדין, כי אומרים אנשים, היה ברדק, בסדר, אם אתה מודיע שאתה לא רוצה עלות מתואמת, תהיה שומה פרטנית.

צבי הנדל: הוא מחליט אם רוצה או לא.

חיים אורון: מה עוד אפשר לעשות?

חיים אורון: הוא גם לא כדין, גם לא רשם, גם לא שילם מסים והוא גם רוצה מתנות.

אברהם-בייגה שוחט: נחשוב על זה.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו עוברים לפיצוי פיננסי.

צבי הנדל: אני רוצה להבין, בפיצוי פיננסי אתה מחשב בגוף החישוב 35% חישוב מס.

שוני אלבק: נכון.

שוני אלבק: זה חלק מנוסחת החישוב.

צבי הנדל: מעבר לוויכוח, מאיפה צמח 10%, הוא כבר משלם 35%.

שוני אלבק: זה חלק מהנוסחה שעל פיה ייקבע המכפיל.

שוני אלבק: יש יחס ישיר בין המכפיל לבין 35% האלה.

שוני אלבק: למשל, אם היה אפס אחוז מס, המכפיל, במקום שש היה הופך לארבע, יש שקילות.

צבי הנדל: אתה אומר, את המכפיל אני שומר בצד, אם אני אסתדר אתך ולא תקשה עליי ואוכל לקצץ את שכר העבודה ולקצץ - - -

אברהם-בייגה שוחט: לא, עזרא סדן אמר, רבותיי, אני לא מסכים לטרמינולוגיה.

אברהם-בייגה שוחט: הוא אמר, צריך לחשב את זה נטו, אבל אם נטו, צריך לקרוא לזה רווח נקי, לא רווח תפעולי.

אברהם-בייגה שוחט: כל אחד מבין את העניין.

רוני בריזון: אתה צודק בעניין של המכפילים אבל בשביל לקבוע מכפיל הולכים לתעשייה, הולכים למאה מקרים באותו מגזר, בעסקות שבהן נעשה גילוי נאות, נקבע מכפיל למשל שבע ומשם אתה מתחיל.

רוני בריזון: בכל פעם שעושים גילוי נאות ועושים חישוב, עושים את הרווח הנקי או הרווח התפעולי אחרי מס כדי להתאים - שזה יהיה תפוחים עם תפוחים - לצורך בחירת המכפיל.

צבי הנדל: הואיל והבנתי ואני מסכים, אני רק שואל, למה אחר כך עוד 10%?

רוני בריזון: המס פה זה רק לצורכי נוסחה, רק לצורכי חישוב.

צבי הנדל: כן, אבל הנוסחה הזאת מקטינה את הכסף שאתה מקבל.

רוני בריזון: היא לא מקטינה את הכסף מפני שהמכפיל הוא מכפיל אמיתי, אחרת הוא היה צריך להשתמש במכפיל קטן יותר.

נסים דהן: זה לא קשור למכפיל, זה לפני המס.

צבי הנדל: אני לא רוצה להתווכח, כן טוב, לא טוב.

צבי הנדל: זה הזמן שצריך לקבל החלטה או הבטחה שיבואו עם תשובה.

צבי הנדל: אני רוצה להסביר למה אני מתכוון.

צבי הנדל: התייעצתי עם כמה כלכלנים, אמרו לי, אתה צודק ב-100% לגבי הנכס, אני מדבר על המשקים.

צבי הנדל: הסברתי את הפרובלמה שיש כאלה שמחכירים, שהנכס הוא של אחדשל אחד והביזנס הוא של השני.

צבי הנדל: אמרו לי, הדבר היחיד שצריך לעשות, צריך להוציא את מרכיב החכירה של המבנה גם אצלך, בדיוק כמו שאתה עושה כאשר אתה עושה חישוב פיננסי כשהמבנה לא שלך.

צבי הנדל: מאיפה המדינה לוקחת את הכסף כדי לשלם לשני על הנכס, בחישוב שלך חוסכים את השכר דירה ששילמת כל חודש.

צבי הנדל: אותו הדבר צריך לעשות גם על הנכס שלך ואתה צריך לקבל גם על זה וגם על זה בעניין המשקי.

צבי הנדל: אמר השר שטרית, נבדוק את זה.

צבי הנדל: מתי נדע את הנתון הזה?

צבי הנדל: זה דבר מאוד מרכזי בעיניי גם בגלל שיש המון משקים שיש להם שני בעלי בית, וגם בגלל עצם העניין.

צבי הנדל: כמה פעמים ניסינו להגיע לתוצאות, בפיננסית, אתה אומר זה כולל את המבנה, לכאורה היתה צריכה להיות תוצאה טובה יותר אם יש לך רווחים, מסתבר שהתוצאה יוצאת אותו הדבר.

צבי הנדל: זה לא הגיוני.

צבי הנדל: זה לא יכול להיות שזה או זה או זה.

צבי הנדל: לכאורה, בפיננסי - אני מדבר על עסקים רווחיים - היית צריך להגיע למצב שהסכום גבוה יותר.

צבי הנדל: לכן, בסוגייה הזאת, תזמינו את הכלכלנים הכי מוכשרים, אני לא יודע מה תעשו, אבל הסוגייה הזאת צריכה לבוא על פתרונה.

צבי הנדל: אני לא עוד לא מרכיב את הנוסחה, אני אומר את הרעיון, הרעיון הוא, שברגע שאתה מוציא את השכר דירה, אתה צריך לשלם גם וזה זה, כולם צריכים לקבל גם זה וגם זה.

צבי הנדל: זאת סוגייה אחת שהיא מאוד כבדה.

צבי הנדל: סוגייה שנייה בעניין משרד החקלאות.

צבי הנדל: סוגייה נוספת שבשבילי היא הראשונה, העתקת גוש קטיף כגוש, מי שרוצה, לא יהיו 20 יישובים, יכול להיות שיהיו בסך הכל שלושה או ארבעה, נצרף, אני אמליץ לחבריי שייקבע מקום חליפי בתוך השטח שדיברנו עליו, מאשקלון עד אשדוד, איפה שהכי נוח, שתהיה אופציה למי שיירצה את המשק.

צבי הנדל: אלה הסוגיות הכבדות בחלק המשקי.

ניסן סלומינסקי: גם למפעלים.

צבי הנדל: אזור תעשייה יותר קל כי יש באשקלון.

צבי הנדל: אני לא רוצה להכביד, אני רוצה שזה יהיה אמיתי, אם והיה וזה מתקיים, לפחות יהיה פתרון נורמלי.

צבי הנדל: סוגייה נוספת שלא קיבלתי עליה תשובה, או בעצם לא קיבלת עליה תשובה מספקת או לא הוגנת, זה הנושא של יחידת השטח מבחינת קרקע.

צבי הנדל: נקודה אחרונה בנושא הנחלה.

צבי הנדל: בנחלה יש שתי פרובלמות, האחת, כאשר יש לי דונם ומשהו ולא מכפלה של 50,000, אבל נעזוב את זה כרגע כי הבעיה המאוד צורמת היא בחלק המשקי, בגני טל הם לא הכי גדולים, 15 דונם, זה בכלל לא משנה כמה יש לי, אתם אומרים, כולם מקבלים על הקרקע 135 אלף שקל.

צבי הנדל: זה לא מתחיל לעלות על שום דרישה.

צבי הנדל: אתה אפילו לא שואל מה גודל המשק שלי.

צבי הנדל: המדינה נתנה לי בהתחלה 5 דונם, השלימה לי עוד 25 דונם במרחק וכל הדגם המשקי היה בסביבות 30 דונם.

שוני אלבק: זה בתוך הגוש?

צבי הנדל: לא, מחוץ לגוש.

צבי הנדל: לימים הגדלנו את מה שבתוך הגוש כי זה בעצם העסק הכלכלי המרכזי שלנו, החקלאות האינטנסיבית, הכל בהסכמת המדינה, אני לא יכול לקבל קרקע בלי הסכמת המדינה.

צבי הנדל: הכשרנו את זה בעצמנו, המתיישבים שמו כסף, הגענו למצב שהצלחנו להגיע ל-15 דונם למתיישב בגני טל, זה המינימום, יש מקומות שזה יותר.

צבי הנדל: אתה עוד לא שאלת מה גודל הנחלה שלי בקטע האינטנסיבי וקבעת שזה 135 אלף שקל.

צבי הנדל: בגדיד זה אולי 20 דונם, אצלי 15 דונם, יכול להיות במקום אחר זה רק 10 דונם, מה השטנץ הזה?

צבי הנדל: האם אני יכול לקנות נחלה בתקומה או בכפר מימון בסכומים האלה ולקנות 15 דונם משק ליד הבית?

שוני אלבק: מה גודל הקרקעות של המגורים?

צבי הנדל: בשכונת המגורים זה בערך 1.4 דונם - אם אמרו שלחצי דונם נותנים 50,000, למה על דונם ומשהו נותנים רק 80,000?

צבי הנדל: זאת הבעיה הקטנה יותר, הבעיה הגדולה יותר בעיניי, שבחלקה אל"ף המשקית שלי, שבחלקה המשקית שלי אני מקבל סכום קבוע שהוא לא הוגן.

צבי הנדל: בשביל להגיע מ-5 דונם ל-15 דונם, הוצאתי יותר כסף.

צבי הנדל: איך הוצאתי?

צבי הנדל: זה שופלים של הערבים וכו', אתה מכשיר קרקע, זה נכס שהשקעתי בו, אין לי שם מענקים והיוונים של הממשלה, עשיתי עבודה קשה כדי להגיע לזה.

אברהם-בייגה שוחט: לא שילמת בשביל מחיר הקרקע.

צבי הנדל: אני משלם תשלום שנתי דמי חכירה למינהל מקרקעי ישראל.

אברהם-בייגה שוחט: זה לא מהוון.

אברהם-בייגה שוחט: מגרש הבית מהוון?

אברהם-בייגה שוחט: גם לא.

אברהם-בייגה שוחט: אמרו לי ששום דבר לא מהוון.

אברהם-בייגה שוחט: המדינה משלמת על נכס לא מהוון.

אברהם-בייגה שוחט: אתה צריך להבין את העניין, כשאתה מקבל 50 אלף דונם על חצי דונם שהוא לא מהוון - - -

צבי הנדל: אמרתי לך, הבית פחות מטריד אותי, אני אדבר אתך על אזורי ייחוס שזאת בעיה גדולה.

אברהם-בייגה שוחט: אני מדבר על "בני ביתך", לא על משק, מקבלים 50,000, יושבים שם וזה לא מהוון - - -

צבי הנדל: אתה חוזר על זה כל הזמן, אני רוצה להישאר שם, עזוב אותי, תשאיר אותי שם, אל תעשה לי טובות.

צבי הנדל: אני מבקש מהשמאי הממשלתי להסביר לי על הנחלה.

יעקב אודיש: לגבי קביעת שווי הקרקע לנחלה כפי שנקבע על בסיס של 110 אלף דולר, שזה כולל 80 אלף דולר עבור חלקה ב', קרי המגורים, ו-30 אלף דולר עבור הייצור החקלאי.

יעקב אודיש: השווי של 110 אלף דולר נקבע על פי בדיקה שנערכה ברוב המושבים בנגב המערבי למצוא את מרכיב הקרקע.

יעקב אודיש: בדרך כלל עסקאות שנעשות בנחלות ובמשקים הן לא עסקאות בקרקע אלא זכויות של מכירה וקניית משקים.

יעקב אודיש: על-פי אותן עסקות, ניתחנו את שווי הקרקע והגענו לידי מסקנה, שבחלק הארי של הנגב המערבי, עין הבשור, נבטים, קידר וכו', מדובר במושבים חקלאיים, חלקם גם מעורבים, מדובר בשווי קרקע ממוצע לנחלה, סדר גודל של 110-115 אלף דולר.

חיים אורון: בלי בית?

יעקב אודיש: בלי בית.

צבי הנדל: אתה יודע איזה משק דומה לנו?

צבי הנדל: נתיב העשרה הוא כמו שלנו, המשק שם בנפרד והמגורים בנפרד.

יעקב אודיש: ביקרתי בכל המקומות, גם בגני-טל וגם בצפון השומרון, המחיר הממוצע שבדקתי ומצאתי אכן נע בסדר גודל של 115-110 אלף דולר, זה גם נקבע בחוק.

יעקב אודיש: לגבי החלוקה שדיברת עליה, של 80 אלף דולר ו-30 אלף דולר, מדוע זה נקבע.

יעקב אודיש: אני כרגע לא נכנס למקרה הפרטני של גני-טל, של אותן נחלות, למעשה כל החלקה החקלאית היא - - -

צבי הנדל: חוץ מגדיד, כך זה בכל המושבים.

יעקב אודיש: אני מדבר על נחלה ממוצעת, שם בדרך כלל המרכיב הדומיננטי בשווי הנחלה היא אותה חלקה שעליה בנוי בית המגורים.

יעקב אודיש: מטבע הדברים, לאותה חלקה יש גם אפשרות להוסיף את בית המגורים לבן הממשיך וכו'.

יעקב אודיש: אם אני מתייחס לנחלות באזורים אחרים בארץ, שניתן לבנות שם בתים לבנים ממשיכים ויחידות נוספות, המרכיב הדומיננטי הוא המרכיב של אותה חלקה שעליה בנוי בית המגורים.

יעקב אודיש: אם אתה מנסה לחלט את החלקה שעליה בנוי בית המגורים מאותו מרכיב של שווי הקרקע לכלל הנחלה כולה, כאשר מצד אחד יש לך את האלמנט שדיברתי עליו, מצד שני יש לך את האלמנט של שווי קרקע חקלאי, כי הרי החלק השני מיועד לייצור החקלאי, בדקתי מה ערך קרקע חקלאית באזור, באזור הנגב המערבי, מה הסכומים של אותן קרקעות הנקראות קרקעות חקלאיות, אתה מגיע לידי מצב, שהמחיר הממוצע של דונם קרקע חקלאית נע בסביבות 800 דולר לדונם, אפילו פחות.

צבי הנדל: 800 דולר לדונם?

יעקב אודיש: כן, בממוצע גם פחות, יש מקרים של פחות, במקומות מסוימים אולי קצת יותר לקרקע חקלאית.

יעקב אודיש: אם אתה מנתח את מה שאמרתי כרגע, אתה מגיע לידי מסקנה, אם אני רוצה לפצל 110 אלף דולר למרכיב של בית המגורים והחלקה עליה כל נושא המגורים והמרכיב החקלאי, זאת התוצאה שתקבל.

אברהם-בייגה שוחט: אם מתבצע תהליך של הקצאת קרקע במשקים אחרים, בנחלות, הבנתי שלא ישלמו גם 135,000 דולר וגם לא 80,000 דולר.

חיים אורון: על-פי המודל של חבר הכנסת צבי הנדל, בונים את מושב גני-טל במקום אחר - - -

שוני אלבק: אז הם מקבלים קרקע חלופית.

צבי הנדל: אז אין לי בעיה עם זה.

אברהם-בייגה שוחט: אפילו לא לפי המודל שחבר הכנסת צבי הנדל חושב, אלא 40 משפחות הולכות למושב מסוים והן מקבלות נחלות, על-פי כללי המשחק, הן לא מקבלות את הפיצוי עבור הנחלה, הן מקבלות את הפיצוי עבור הבית, הן מקבלות את הנחלה על כל חלקותיה, את זכויות המים ואת הקרקעות.

אברהם-בייגה שוחט: כאן היתה תביעה מסוימת של סכום נוסף עבור שיפור מצב היישוב.

חיים אורון: אבל זה בהקשר אחר.

חיים אורון: הם יצטרכו להוסיף בסעיף 85 שעוסק בהעברת קבוצה שלמה.

אברהם-בייגה שוחט: בסדר, אבל זה לא על חשבון המשתכן.

צבי הנדל: אתה אומר שלקחת חלקה א' של מושב ועל פי זה עשית חשבון.

צבי הנדל: כמה דונם מכילה החלקה הזאת?

יעקב אודיש: מה שמוגדר בדרך כלל כחלקה א', השטח בסביבות 2 דונם בממוצע.

צבי הנדל: חלקה א' 2 דונם?

יעקב אודיש: כן.

יעקב אודיש: מה שמוגדר בדרך כלל כחלקה א' זה אותה חלקה ששטחה 2 דונם ועליה בנוי בית המגורים וכל מבנה העזר שבנחלה.

צבי הנדל: כמה דונם יש לחלקה של חממות בכפר מימון?

יעקב אודיש: זה תלוי, יש כל מיני גדלים, הנחלות נעות מ-20 דונם, 30 דונם, תלוי היכן היא ממוקמת.

יעקב אודיש: הייתי אומר, אין גודל סטנדרטי קבוע, אבל ממוצע הנחלות נע בסדר גודל של 20-30 דונם, כולל הכל.

צבי הנדל: באזורים שלנו - ואני לא הולך על כפר מל"ל – המושב היחיד שאני מכיר שמתוכנן באותה שיטה זה נתיב העשרה, המרחק בין יישובי הצפון שלנו לנתיב העשרה הוא 100 מטר.

צבי הנדל: על זה עשיתם שומה?

צבי הנדל: שם יש שכונת מגורים נפרדת ושכונה משקית נפרדת.

צבי הנדל: אני רוצה לקבל על זה שומה.

צבי הנדל: בדיקה של הנושא הזה, זה הדבר היחיד שדומה לנו, כל דוגמה אחרת, אני לא יודע מאיפה נלקחו הסכומים האלה.

יעקב אודיש: הסכומים האלה, כפי שאמרתי, נלקחו מתוך כל העסקאות שנעשו בנחלות באזור הנגב המערבי.

אברהם-בייגה שוחט: אתה יודע, ביישובים הדרומיים זה באפס מחיר.

יעקב אודיש: אני דיברתי על יישובי הנגב המערבי כאשר אני מתייחס ליישובים שהם מערביים לבאר-שבע ואפילו קצת צפונה.

יעקב אודיש: לא נכנסתי למקומות שהם דרומית לבאר-שבע ואזורים אחרים, ששם המחירים ודאי לא מגיעים לסכומים האלה.

צבי הנדל: שם המחיר זה למכסת מים, אין בעיה של קרקע, אם יש לך מים, על זה אתה משלם ולא על קרקע.

אברהם-בייגה שוחט: לא נכון, אתה מקבל נחלה עם מכסת מים, אתה לא מקבל נחלה בלי מכסת מים.

אברהם-בייגה שוחט: אתה משלם 70 אלף שקל, וזהו, אתה מקבל נחלה שלמה עם מכסת מים.

צבי הנדל: אם יש לי 5 דונם או 15 דונם, זה אותו הדבר?

יעקב אודיש: לא, שוב אני מדגיש, אמרתי, שמה נלקח, נלקח מנחלה ממוצעת בנגב המערבי לפי הגדלים הסטנדרטיים.

צבי הנדל: עזוב נחלה ממוצעת.

יעקב אודיש: כשאנחנו קובעים סכום מסוים, אתה לא יכול להיכנס לבדיקה של כל נחלה ונחלה ולקבוע לפי אותה נחלה.

יעקב אודיש: אתה מדבר על איזשהו מדגם מייצג, המדגם המייצג זה מה שהוכלל ונקבע.

יעקב אודיש: אלא אם כן אתה אומר לי, המשק שלי בגוש קטיף, בגני טל, היא נחלה שונה לחלוטין.

צבי הנדל: מה שאני יכול לבקש בעניין הזה הוא דבר פשוט, מאחר והיישוב היחיד בסביבה שלנו שדומה לתכנון כמו אצלנו הוא נתיב העשרה, אני מבקש שתיעשה שמאות על-פי נתיב העשרה.

חיים אורון: בנגב זה יותר, בנגב המערבי זה פחות, באו אליי אנשים מהנגב המערבי ואמרו, לא השלימו את מכסות הקרקע.

חיים אורון: זאת הזדמנות שישלימו את מכסות הקרקע.

חיים אורון: במקום שיעמידו את זה למכירה בשוק החופשי, תבוא המדינה ותגיד, אנחנו לא מוכרים לכל המרבה במכרז.

חיים אורון: יש הוראה שעד 150 מטר לאורך הגבול לא יעבדו, תנו לנו קרקעות חלופיות.

ניסן סלומינסקי: אתה יודע כמה שווה נחלה בנתיב העשרה?

יעקב אודיש: עשינו בדיקה כללית, לא נכנסנו פרטנית לנתיב העשרה.

יעקב אודיש: אני גם לא יודע אם היו עסקאות בנתיב העשרה.

צבי הנדל: תאמין לי, שבחאן-יונס ישלמו 70 אלף דינר ירדני על כל דונם ולא 800 דולר.

צבי הנדל: אם יחליטו לפנות, אל תתנו לי פיצוי, אני אפתור את הבעיות, מותר לי למכור?

צבי הנדל: הסוגייה של אזור ייחוס, התשובה מאוד לא מספקת.

שוני אלבק: מדוע?

צבי הנדל: כי ברגע שהשמאי לא יודע כמה דונם יש לי ועל המפות בסוכנות מופיע 5 דונם ולי יש בינתיים 15 דונם, הוא אומר שבכל נחלה, גם במושב שיש לו 20 דונם וגם למושב של 5 דונם, זה אותו הדבר.

צבי הנדל: דונמים הם יקרי ערך, אני מדבר על חקלאות אינטנסיבית, לא על המטעים ועל הפרדסים, ברגע שהוא אומר לי שזה אותו הדבר, זה לא נכון, על כל דונם נוסף שיש לי בעסק, הפרנסה שלי על 5 דונם משתלה או על 15 דונם של משתלה, זה עולם אחר.

חיים אורון: אבל זה בא לידי ביטוי במשתלה, לא בקרקע.

חיים אורון: ההנחה שנמצאת מאחורי ההחלטה הזאת אומרת, שניתנו נחלות בנגב, קיבלת אותן מהמדינה בהחכרה לצורך חקלאי והיום פודים לך אותן.

חיים אורון: בנגב בשטחי פלחה זה יותר, בנגב המערבי זה פחות.

אברהם-בייגה שוחט: הביטוי של הבדיקה במרחבי הנגב, לאו דווקא באשכול ששם המחירים יותר זולים אל מול גוש קטיף, היא נכונה, בהנחה שמי שרוצה להקים נחלה, מקבל את הפיצוי בצורה כזאת או אחרת.

אברהם-בייגה שוחט: אני לא חושב שאפשר להתחשבן - - -

צבי הנדל: הבעיה שלי, שאני לא יכול להתמודד עם זה משפטית.

צבי הנדל: אני משוכנע במיליון אחוז שזה לא צודק, מה אני יכול לעשות עם זה?

צבי הנדל: לא קיבלתי תשובה על המהות, אזור ייחוס ומקום להעתקה.

אברהם-בייגה שוחט: אזור ייחוס הוא ברור.

צבי הנדל: אני מבקש שייבדק באזור שעליו אני מדבר - - -

אברהם-בייגה שוחט: הוא בדק את הנגב.

אנה שניידר: בסעיף 85 יש הצעה חדשה, נדון בה כשנגיע לסעיף 85.

צבי הנדל: הוא בדק את אזור הנגב בהנחה שהוא רוצה אזור עדיפות לאומית.

צבי הנדל: אני לא רוצה שם.

אברהם-בייגה שוחט: זה לא בהכרח באזור עדיפות לאומית בנגב.

חיים אורון: לדעתי הוא בדק ממרכז הארץ צפונה ועד הנגב.

חיים אורון: חבר הכנסת צבי הנדל מדבר על שטח מסוים ומוגדר במקום מסוים, אבל אם לא מדברים על אזור ייחוס אלא על אזור שבו הוא מחפש אפשרות להציע לקבוצות מתיישבים נחלות משותפות - - -

צבי הנדל: אבל זה לא גוש קטיף, אני רוצה ליישב את הגוש, הוא רוצה לשים עשר משפחות ביישוב אחד, לא עשיתי עם זה כלום.

ניסן סלומינסקי: באזור יד בנימין יש שטחים?

צבי הנדל: אני צריך מקום שאני יכול להקים את גוש קטיף, לפחות מי שרוצה, שזה יהיה המקום הכי דומה לאופי החקלאי בגוש קטיף.

אברהם-בייגה שוחט: העמדה ברורה, אין עדיין תשובה.

ניסן סלומינסקי: נושא המכפיל הוא נושא מרכזי מאוד, אני מקווה שנקבל עבורו תשובה לפני שנסכם את הדברים.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו עוברים לסעיף 10(ב), אני כבר אומר, שנרצה שיפור מסוים בסעיף 10, בתום הישיבה עם הממשלה נוכל לומר לכם בדיוק מה הושג, במגמה שהשכר הנורמטיבי ירד כך שיישאר יותר רווח.

ניסן סלומינסקי: שמישהו יסביר מה זה שכר נורמטיבי.

אברהם-בייגה שוחט: שכר נורמטיבי - אם אשתו של חבר הכנסת צבי הנדל החליטה שהיא לא מושכת שכר בעסק, הוא הולך לכיוון הפיננסי, צריך להביא בחשבון שהוא היה צריך לשלם שכר לבעל הבית.

אברהם-בייגה שוחט: קבעו נורמה מסוימת, הנורמה התייחסה פה ל-10 עובדים, 1.6 מהשכר הממוצע - - -

ניסן סלומינסקי: מה שאני שואל, זה נקבע רק לצורך החישוב כאן או שזה דבר קבוע?

ניסן סלומינסקי: במשק לא עובדים עם שכר נורמטיבי, אין מפעלים שנוהגים כך?

שוני אלבק: זה נועד רק לצורך חישוב.

ניסן סלומינסקי: במשק כולו, אין מצב כזה שעושים הערכה כזאת?

שוני אלבק: כשקונים עסק ובעל העסק מושך משכורת של 200 אלף שקל בחודש, הקונה אומר, הוא משך 200 אלף, לי יספיקו 50 אלף, זה לא משקף את השווי האמיתי של העסק.

אברהם-בייגה שוחט: מי שמשך יותר מהשכר הנורמטיבי לצורך ההתחשבנות, מורידים לו, מי שלא משך כסף, מוסיפים.

ניסן סלומינסקי: שאלתי אם הנורמה הזאת היא רק לגבי גוש קטיף או שזה נהוג במשק כאשר עושים חישובים?

אברהם-בייגה שוחט: לא, רק לגבי החוק הזה.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו עושים מאמץ להוביל להורדת את הדבר הזה, שהמשמעות היא, רווחים גדולים יותר, גם בתחום מספר העובדים וגם בתחום השיעור.

צבי הנדל: זאת לא נוסחה?

צבי הנדל: אתה אומר שעשו את זה בשביל גוש קטיף.

אברהם-בייגה שוחט: כן, עשו אותה בשביל גוש קטיף.

רוני בריזון: החישוב פה הוא קצת שונה מחישוב שאתה עושה חישוב שווי של עסק, אין פה למשל את כל צד חבויות של העסק, לעסק יש גם חובות.

רוני בריזון: מעריכים את שווי העסק שלך כדי לתת לך תמורה, בין היתר, שבעלי העסק לא משכו, יהיה מספרם אשר יהיה, אפשר לאזן את הדברים.

צבי הנדל: אתה מציע לבטל או להקטין?

אברהם-בייגה שוחט: לא לבטל, להקטין, אי אפשר לבטל את זה.

ניסן סלומינסקי: כמה זה השכר הנורמטיבי?

אברהם-בייגה שוחט: כאן כתוב 1.6 לעשרה עובדים.

חיים אורון: יש לי שלוש שאלות, שאלה ראשונה, לפי מה הולכים על מספר העובדים?

חיים אורון: אני מדבר על חקלאות, יש פה הרבה עונתיות, יהיו הרבה ויכוחים, אני לא יודע אם העובדים רשומים, חלק גדול מהם לא רשומים כעובדים אלא הם עובדים דרך ראיס ואז יש קבלה אחת, יתחילו ויכוחים מאוד גדולים ואני לא יודע איך נצא מהם.

צבי הנדל: אתה אומר בעצם, לחקלאי יהיה כדאי לומר, אין לי עובדים או שיש לי מעט מאוד.

אברהם-בייגה שוחט: אבל אם יש לו 40 דונם חממה, כל אחד מבין שהוא לא יכול לומר, שאין לו עובדים.

חיים אורון: השאלה היא, איך יחשבו את זה?

אברהם-בייגה שוחט: האיש יצטרך לתת הצהרה, מינהלת הזכאות תבדוק את העניין, אם היא תראה שהוא מצהיר על 40 דונם חממה לשני עובדים, היא תדע שיש כאן בעיה.

שוני אלבק: לגבי אזור התעשייה ארז, שם זה פשוט יותר.

1028: זה לא פשוט, שם יש גם עובדים זרים וגם עובדים ישראליים.

חיים אורון: אני כרגע מדבר על החממות.

רוני בריזון: זה לא כסף, זה רק בשביל למדוד מה גודל העסק.

ניסן סלומינסקי: דרך אגב, יש עסקים שלא מושכים משכורת.

חיים אורון: השאלה השנייה, מה קורה במשק חקלאי כאשר שני בני הזוג מושכים משכורת, או אחד מהם, אם יירצו לדווח אמת, צריך להבהיר את העניין כי אחרת יהיה כאן פתח לאינסוף - - -

צבי הנדל: לא הבנתי מה השאלה.

חיים אורון: יכול להיות שהמשק רשום על שם שניהם.

חיים אורון: צריך להגדיר את זה בצורה ברורה, שבמשק משפחתי, בעסק משפחתי - - -

שוני אלבק: מכיוון שעסק משפחתי מקבל פיצוי רק פעם אחת - - -

חיים אורון: פעם אחת וגם עובד אחד.

חיים אורון: לא קיבלתי תמונה ברורה, איך מגיעים למספר של רווח תפעולי, מה נמצא מעל ומה נמצא מתחת?

חיים אורון: מה מרכיב את ההוצאות עד לרווח התפעולי?

צבי הנדל: אם לא תלכו לנורמטיבי, תסבכו.

צבי הנדל: מאיר שטרית היה מוכן לבדוק את זה.

צבי הנדל: המדינה החליטה, לא תחת לחץ, לא בהתחשבנויות, בדעה צלולה, על כסף שהיא צריכה לשלם, למה שלא תלך על זה, מה ההתעקשות הגדולה הזאת, כדי לסבך את זה בחישובי חישובים, עם סוגריים?

שוני אלבק: החישובים של הסוגריים רק יועילו.

צבי הנדל: כל העיקרון צריך להישאר.

אברהם-בייגה שוחט: השר שטרית שמע את הדברים ואמר שיבדוק את העניין, נשמע מה הוא יאמר בדיון.

צבי הנדל: אני לא מבין, למה הוועדה לא מוכנה ללכת על זה?

צבי הנדל: מעבר לזה שיש כאן עקשנות, לא הבנתי למה.

צבי הנדל: אתה מבין שבגוש קטיף, במשך ארבע-חמש שנים - בגלל הצרות שיש שם - מקבלים הרבה מס רכוש.

צבי הנדל: תאמין לי שממשלת ישראל לא אוהבת לשלם כסף, בדקו את זה וקבעו טבלה מסוימת, שעל גידול כזה לדונם נותנים סכומים מסוים וכו'.

צבי הנדל: בהתחלה אמרו לי, לא נלך על זה, כי המדינה נתנה רק 10% או 20% ולכן היא לא הקפידה בחישוב, יש חממות שקיבלו 100%.

צבי הנדל: גם בהקמת חממות, נותנים רק 10-20%.

צבי הנדל: אני אומר, יש חישובים שנעשו בעתות רוגע, אין חשדנות כל כך גדולה בעניין, המדינה עשתה את החישובים, לא מה שאני אומר, אז אני לא מצליח להבין את העקשנות הזאת.

צבי הנדל: אני לא גונב שום דבר, המדינה החליטה על כך.

שוני אלבק: הרווח התפעולי מחושב פשוט מאוד, לוקחים את סך הכנסות העסק, מורידים את כל ההוצאות שיש, פחות הוצאות מימון, כולל פחת, לא מכניסים לחשבון הוצאות והכנסות אחרות על-פי מה שהאדם הצהיר במאזן שלו.

חיים אורון: ומה לגבי השקעות?

שוני אלבק: השקעות זה לא חלק מהכנסות.

חיים אורון: הן לא חלק מהוצאות?

שוני אלבק: אם זה פחת, זה חלק מהוצאות.

חיים אורון: השקעתי בעסק שלי השנה 200 אלף שקל - - -

שוני אלבק: הנושא הזה בא לידי ביטוי בצמיחה.

חיים אורון: יש לי הוצאות, קניתי חומר גלם, שכר עבודה, מים, חשמל וכו', הכל בפנים, אחר כך יש השקעות - - -

רוני בריזון: הן תופתחנה על-פני כמה שנים - - -

שוני אלבק: מה שמופחת על פני כמה שנים, יופחת על פני כמה שנים ויהיה חלק מההוצאות.

שוני אלבק: למה השקעת?

שוני אלבק: השקעת בציוד קבוע?

שוני אלבק: אתה מקבל על ציוד קבוע 80% החזר - - -

אברהם-בייגה שוחט: אתה מערבב, זה במסלול הנכסי.

שוני אלבק: בפיננסי - על השקעות אתה מקבל מקדם צמיחה.

שוני אלבק: חלק מנושא ההשקעות בא לידי ביטוי במקדם הצמיחה.

שוני אלבק: השקעה מצטברת פחות הוצאות פחת.

שוני אלבק: אתה יודע מה המשמעות של מקדם צמיחה?

שוני אלבק: זה יכול להגיע ל-20% מהמכפיל.

שוני אלבק: 20% מהמכפיל זה 20% מהפיצוי, זה הרבה מאוד כסף.

אברהם-בייגה שוחט: כל השאר ברור לחלוטין, השקעות הן לא בתוך העסק.

רוני בריזון: אני לא יודע איך להתמודד עם זה כי אני לא רגיל לסוג כזה של חישוב, האם הפחת צריך להיכנס מעל הרווח התפעולי?

רוני בריזון: בסדר, השקעה היא כמובן לא הוצאה, אבל החלק היחסי שלה הוא אותו חלק שהוא הפחת.

סמדר אלחנני: הוא נכנס כי זה הוצאה.

שוני אלבק: זה נחשב כאילו הוצאה שוטפת, חישוב הפחת לאותה שנה הופך להיות הוצאה שוטפת.

שוני אלבק: מה אומרים לך, קח את הנכס עשר שנים, אתה מפחית אותו במשך עשר שנים, במקום להפחית אותו באותה שנה, אתה מפחית אותו לאורך עשר שנים.

שוני אלבק: אז בכל שנה, מרכיב הפחת הוא חלק מהוצאה שוטפת, מבחינה כלכלית הוא הופך להיות המרכיב של ההוצאה השוטפת בנכס הזה שהוא נכס קבוע שאי אפשר להפחית אותו באותה שנה.

שוני אלבק: הרי כל ההוצאה השוטפת היא הפחתה לאותה שנה.

אברהם-בייגה שוחט: למה עשינו פחת מואץ?

סמדר אלחנני: זאת לא הטבה, אתה רק דוחה תשלומי מס.

אברהם-בייגה שוחט: אני יודע, אבל אני חושב, במה זה עזר?

אברהם-בייגה שוחט: במשך שלוש שנים שהיה פחת מואץ, לא שילמת מס, זה נדחה לך.

אברהם-בייגה שוחט: משמעות העניין, שזה צריך להיות בפנים.

ניסן סלומינסקי: אפשר להסביר לי את סעיף 11?

שוני אלבק: סעיף 11 מדבר על המכפיל.

שוני אלבק: מושג המכפיל מבטא איזשהו יחס שנהוג במשק בין מחיר המכירה לבין הרווח התפעולי שלו.

שוני אלבק: היום קונים עסקים במשק לפי מכפילים, עושים רווח תפעולי וקובעים מכפיל מסוים.

שוני אלבק: המכפיל הזה נגזר מהעסקאות הנהוגות במשק לגבי אותו סוג עסקים, מהסיכון שיש לאותו עסק, מהרבה מאוד מרכיבים שמשפיעים על אותו עסק.

ניסן סלומינסקי: יש יחס ישיר בין הרווח לבין ערך העסק, זאת המשמעות?

שוני אלבק: לא רק, אבל גם בין הרווח התפעולי של אותו עסק לבין המכירה.

שוני אלבק: יש יחס, באו ואמרו, יש מכפיל לעסקים וזה המכפיל שייקבע בחוק.

שוני אלבק: אמרנו, יש עסקים יותר טובים יותר ויש עסקים פחות טובים - עם העסקים הפחות טובים אני לא מתעסק, אם יש להם רווח, אני נותן להם את המכפיל שלהם ובזה נגמר העניין, אם אין להם רווח, הם לא ילכו למסלול הזה - ברגע שיש עסק בצמיחה, אומרים לי, אתה לוקח לו רווח תפעולי ממוצע ולמעשה אתה מפחית את הרווח שלו, ניקח את השנתיים האחרונות ואז יהיה רווח גדול יותר והמכפיל יכפיל יותר כסף .

שוני אלבק: אנחנו אומרים, בסדר, אם זה המצב והוא נמצא בצמיחה, אנחנו נותנים לו תוספת בגין צמיחה.

שוני אלבק: התוספת בגין צמיחה יכולה לתת לו 20% תוספת על המכפיל.

שוני אלבק: אם המכפיל הוא 6 לצורך העניין, אתה מוסיף לו עוד 20% על המכפיל הזה וזה מגיע ל-7.2.

ניסן סלומינסקי: ה-20% זה דבר קבוע?

צבי הנדל: מה מקסימום הצמיחה?

שוני אלבק: עד 20%.

שוני אלבק: הכלכלנים אומרים, גם עסק שצומח ב-50% בשנה, אחרי שנתיים שלוש הוא מתייצב.

שוני אלבק: אין מצב כזה שעסק צומח בנסיקה לאורך כל השנים.

שוני אלבק: אמרו פעם ש-IBM לעולם לא יתייצב, אבל הוא התייצב.

שוני אלבק: בנוסף לזה, יש תוספת בגין מימון.

שוני אלבק: ככל שאדם יכול להעביר יותר כסף, ההנחה היא, שאם הבנק מוכן לתת לו כסף, סימן שהעסק שלו שווה יותר ובכסף שלו, בהון שלו, הוא יכול לעשות עוד עסקים.

שוני אלבק: עסק טוב הוא עסק שרובו ממומן מכספים של מישהו אחר והוא מספיק טוב בכדי לשלם את ההלוואות ולהמשיך ולעבוד.

שוני אלבק: לכן יש תוספת של עוד 10%.

שוני אלבק: זה יכול להגיד ל-32% על המכפיל.

שוני אלבק: זה ייתן את התוספת לעסקים שאתה תופר להם חליפה על פי המידות שלהם.

ניסן סלומינסקי: המגמה בסוף, כמה הוא מרוויח פלוס הנכס עצמו.

אברהם-בייגה שוחט: יכול להיות שלא תהיה ברירה אלא לקבוע בחוק RANGE ולתת לוועדה ללכת לפי ה-RANGE.

ניסן סלומינסקי: הענפים יקבעו.

שוני אלבק: אופי התעשייה מאוד ברור.

ניסן סלומינסקי: אתה מדבר על ארז?

שוני אלבק: גם על הגוש.

צבי הנדל: מאיפה לקחו את העניין של ממוצע של ארבע שנים?

צבי הנדל: אם אתם לא נותנים על 2004, למה שלא יהיה ממוצע של שלוש שנים, מאיפה התורה הזאת?

צבי הנדל: אם אתה מתעקשים שלא לכלול את 2004, למה שלא יהיה בתוך השש שנים ממוצע של שלוש שנים?

אברהם-בייגה שוחט: להיפך, היה מצב שבו היה חמש שנים.

שוני אלבק: הצעת החוק מדברת על חמש שנים ממוצע של חמש שנים.

שוני אלבק: זאת היתה העמדה של הכלכלנים.

ניסן סלומינסקי: תתנו תשובה לעניין של 2004?

שוני אלבק: כן.

אברהם-בייגה שוחט: ברשותכם, לפני ההפסקה, מכיוון שכל הדברים חשובים, אני רוצה לעבור בצורה מהירה על נושא העסקים, לראות שהכל רשום, שלא פספסנו משהו.

אנה שניידר: עמוד 28, מתחילים בסעיף 62, חבר הכנסת הנדל מבקש את שנת 2004, התקופה הקובעת.

1028: אני מבקש שיהיה רשום 1996-2003.

1028: בשנות האלפיים התחיל המיתון עד 2004.

אברהם-בייגה שוחט: לא אצלם, כולם עובדים לייצוא.

1028: בארז לא כולם.

אברהם-בייגה שוחט: אתה פותח את העסק, זה סיפור מאוד מורכב, הרחבנו כבר לשנה, נתנו אפשרות לבחור ארבע ברצף.

אנה שניידר: חנות הנעליים של חבר הכנסת הנדל - - -

צבי הנדל: תרשמי לי אופציה של שלוש שנים בתוך שש שנים, אם לא נותנים לי את 2004, שיהיה ממוצע של שלוש שנים מתוך שש.

אנה שניידר: חנות הנעליים של חבר הכנסת הנדל - אנחנו יודעים על מה מדובר כאן.

אנה שניידר: דבר נוסף, פיצוי לבעל קרקע פרטית שהוא תושב חוץ או אורחן.

אנה שניידר: כל זה בפרק העסקים.

אנה שניידר: בסעיף 64 ב', מה לגבי נכס בן שנה שיש לו פוטנציאל עסקי, למה לא יכול ללכת בדרך של פיצוי פיננסי, למה רק פיצוי נכסי?

אנה שניידר: בסעיף 72 - שיעור המס בעסקים 10%.

1028: אני רוצה להעיר הערה לגבי סעיף 72ב', 10% הללו, אני מבין שהם כוללים הכול, את כל המסים.

1028: זה ברור בחוק?

אברהם-בייגה שוחט: כן.

אנה שניידר: לתוספת השלישית, בסעיף 1, למה המלאי לא כולל תוצרת מוגמרת.

אברהם-בייגה שוחט: באותו סעיף את העניין של ציוד מ-1996.

אנה שניידר: ציוד 1996 וגם 2004, מישהו רצה ללכת על שנת 2004.

אנה שניידר: לפי הדיווח לרשויות המס, מישהו ביקש שזה יהיה גם 2004.

אנה שניידר: חממות – כל נושא החממות.

אנה שניידר: מפעלים אחרים שאינם חממות - - - -

אברהם-בייגה שוחט: תוסיפי בסעיף 3א(1) את עניין המבנים באזור התעשייה ארז.

חיים אורון: גם כדין וגם שומה פרטנית למבנים.

צבי הנדל: למה את מתכוונת כשכתבת חממות?

אנה שניידר: בתוספת השלישית, מפעלים אחרים, שאינם חממות, עלתה הטענה, מדוע להגביל לשנת 1996?

אנה שניידר: שאלתו של חבר הכנסת צבי הנדל לגבי העתקת גוש קטיף כגוש.

אנה שניידר: חבר הכנסת הנדל טוען ש-135 אלף לנחלה, זהו סכום לא ריאלי.

אברהם-בייגה שוחט: דבר נוסף, הערתו של חבר הכנסת חיים אורון, שיש בעיה לגבי מספר העובדים בעסק וכאשר מדובר בעסק משפחתי ושני בני הזוג מושכים משכורת.

אברהם-בייגה שוחט: יש סיכום בסעיף 8 לשיעור המס.

אברהם-בייגה שוחט: בסעיף 9 - 500 אלף.

אברהם-בייגה שוחט: סעיף 10, עלות השכר הנורמטיבי, כמובן המכפיל.

אברהם-בייגה שוחט: היה סיכום שנוסחת הצמיחה תהיה רציפה.

אנה שניידר: נוסחת הצמיחה תהיה רציפה.

אנה שניידר: יש עוד שישה נושאים מהישיבה הבוקר: הגדרת התקופה הקובעת - להאריך לשנה.

אנה שניידר: דמי הסתגלות גם למי שאינו תושב הגוש אבל עובד בגוש.

אנה שניידר: דמי פרישה, להוריד גיל פרישה.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו הולכים לשבת עם הממשלה, לכן אני מכריז על הפסקה עד השעה תשע, אני מודה לכולם.