ועדת הכלכלה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 297, 2004-11-16 09:00

שלום שמחון: בוקר טוב לכולם.

שלום שמחון: אנחנו רוצים לפתוח את הישיבה שהיא חלק מיוזמתו הברוכה של סגן יושב-ראש הכנסת חבר הכנסת נסים דהן שמוביל את הטיפול בכל הבעיות של אנשים עם מוגבלויות.

שלום שמחון: הסיכום יחד איתו הוא שאנחנו נקיים פה דיון בנושא עידוד יוזמות במפעלים להעסקת אנשים עם מוגבלות.

שלום שמחון: זה נכון שהדיון הוא יזום ומשותף, אבל הכוונה של הדיון הזה כמו הדיון שהיה בשנה החולפת היא שאנחנו נוכל להניע בסופו של דבר איזשהי פעילות של הכנסת לרווחת האוכלוסייה הזאת.

שלום שמחון: יש לי עניין שאנחנו ננהל כאן שיחה חופשית שבמסגרתה יירשם פרוטוקול שלפיו יונחו חברי הוועדה בהמשך פעילותם בשנה הבאה.

שלום שמחון: אני אמרתי את הדברים בשנה החולפת ואני אומר אותם גם עכשיו.

שלום שמחון: ועדת הכלכלה של הכנסת עוסקת בהיבטים רחבים מאוד בטיפול באזרחים במדינת ישראל מההיבט הצרכני מול כל משרדי הממשלה.

שלום שמחון: היא מעמידה את שירותיה ואת לוח הזמנים שלה לטובת נושאים שקשורים בטיפול בבעיות של אנשים עם מוגבלויות עם המשרדים השונים.

שלום שמחון: אנחנו היינו רוצים להוביל פתרונות אפשריים כדי לסייע להם.

שלום שמחון: הדיון כאן הוא פתוח, וכל מה שייאמר פה הוא חשוב גם מבחינת

שלום שמחון: כם לגבי ההמשך.

שלום שמחון: לנו יש עניין לסייע ככל האפשר.

חזקי ישראל: אני נמצא פה בשני כובעים.

חזקי ישראל: הכובע האחד הוא כנציג התאחדות התעשיינים, והכובע השני הוא כיושב ראש הקרן למפעלי שיקום שהוא הקדש מיסוד משרד העבודה והרווחה.

חזקי ישראל: יש לנו 16 מרכזי שיקום ברחבי הארץ, ועוד כ-45 מפעלים תעסוקתיים, כולל אבחונים של אנשים.

חזקי ישראל: מדובר ברשת שלימה של כל התחנות שמסייעות לאדם להשתלב בשוק העבודה.

חזקי ישראל: כנציג התאחדות התעשיינים אני רוצה לומר שאנחנו רואים חשיבות רבה בנושא הזה.

חזקי ישראל: הבעיה היא שישנו פער בין החשיבות שרואים בנושא יוזמות להעסקת עובדים במפעלים בשוק הפתוח, לבין הביצוע בפועל.

חזקי ישראל: הרבה תלוי ביכולות או ברצון הטוב של מנהלי ובעלי המפעלים לקלוט אנשים עם מוגבלות.

חזקי ישראל: התפיסה שלנו היא שזה צריך להיות על בסיס תועלת הדדית.

חזקי ישראל: לכן, אנחנו נברך על כל פעולה שהכנסת יכולה לעשות כדי לקדם תעסוקה בשוק הפתוח בצורות השונות.

חזקי ישראל: נמצאת פה הגברת מלכה קנדל שהיא מנהלת מרכז לשיקום באזור חדרה והצפון ויושב פה גם אחד מהמעסיקים שמעסיק עובדים בתחום הזה, ואני מציע שנאפשר להם להציג את הפעילות היומיומית שלהם בשטח, ומה ניתן לעשות כדי לקיים יוזמות לשילוב.

חזקי ישראל: כהתאחדות התעשיינים וכקרן למפעלי שיקום אנחנו עובדים בשיתוף עבודה מלא עם המוסד לביטוח לאומי, משרד העבודה והרווחה.

חזקי ישראל: אני מקווה שיהיה שיתוף פעולה גם עם משרד התמ"ת שאמור להיכנס, כרגע יש איתם קצת בעיות בגלל התארגנות, ועם שאר המשרדים הנוגעים בדבר.

שלום שמחון: מר חזקי ישראל, אתה משמש כיושב ראש הקרן למפעלי שיקום כבר מספר שנים.

שלום שמחון: אני מציע שתאמר לנו כמה מילים על מה אתה עושה בקרן.

חזקי ישראל: הקרן היא הקדש מיסודו של משרד העבודה והרווחה בשנות החמישים, והיא עוסקת בשיקום אנשים.

חזקי ישראל: אנחנו היום פזורים בכל הארץ מהצפון ועד הדרום במרכזי שיקום שתפקידם לסייע לאנשים להשתלב בשוק העבודה.

חזקי ישראל: זה מתחיל באיבחון, יש לנו מכוני איבחון במקומות שונים בארץ כי אנחנו הגענו למסקנה שנושא האיבחון הוא אחד הדברים החשובים באיתור היכולות של האדם כדי שנדע לאן להפנות אותו בהמשך.

חזקי ישראל: מכוני האיבחון הם לא בהכרח בתוך המרכזים, הם פחות או יותר צמודים.

חזקי ישראל: האיבחונים נעשים בשפות שונות מתוך מגמה לשלבם אחר כך בהתאם לאיבחון.

חזקי ישראל: אפשרות שנייה היא שלעיתים אנחנו לוקחים קטע מסוים מקו יצור במפעל או אצל מעסיק מסוים, ולוקחים את האחריות עליו.

חזקי ישראל: אנחנו מביאים את האנשים שעוברים אצלנו את ההכשרה, ואנחנו למעשה מפעילים קווי יצור באתרים או במפעלים.

חזקי ישראל: כרגע נכנס לחדר הוועדה מנהל מרכז שיקום ירושלים ונמצא איתו נציג בית מלון "הולידיי אין", שאיתו אנחנו עובדים בשיתוף פעולה וגם הוא יוכל לספר על שיתוף פעולה בבתי המלון.

מלכה קנדל: בוקר טוב לכולם.

מלכה קנדל: אני מנהלת המרכז האזורי לאיבחון והכשרה ושיקום מקצועי באזור חדרי.

מלכה קנדל: המרכז עצמו משרת אזור גיאוגרפי מאוד רחב, צפונה מאזור חוף הכרמל ועד דרומה נתניה, בכל היישובים בסביבה בואכה בני ציון.

מלכה קנדל: אנחנו כמובן עובדים בכל אזור המשולש הצפוני, אזור ואדי ערה.

מלכה קנדל: המרכז עצמו משרת אוכלוסייה ערבית ויהודית.

מלכה קנדל: זוהי דוגמה מצוינת לדו-קיום אמיתי היום במדינת ישראל.

מלכה קנדל: מר חזקי ישראל מנה פחות או יותר את סל השירותים שנותנים מרכזי השיקום, ואני יכולה לומר שמה שמאפשר לנו לעסוק בעבודה היומיומית שהיא לא פשוטה ולסייע לנכים להשתלב בעולם העבודה, היא הלגיטימציה והחסות שנותנים לנו השונים כמו: המוסד לביטוח לאומי, משרד הביטחון, שירות התעסוקה, הרשויות המקומיות, הג'וינט, משרד הבריאות.

מלכה קנדל: מרכז השיקום בחדרה כמו כל מרכזי השיקום האחרים מתקיים בסופו של דבר על בסיס של יחסים הדדיים עם כל הארגונים, כאשר הוא רואה את האדם בעל הנכות במרכז, כלקוח מרכזי שצריך להתאים לו את כל התוכניות.

מלכה קנדל: הדגש במרכזי השיקום הוא על בניית תוכנית שיקום אינדיבידואלית לכול אדם ואדם בהתאם לכישוריו, נטיותיו, ויכולתו.

מלכה קנדל: האדם נמצא במרכז.

מלכה קנדל: אנחנו לא פטרון על אף אדם, האדם שותף בתהליך לאורך כל הדרך, כולל גם תחום העניין ותחום העיסוק.

מלכה קנדל: הצוות שמלווה את מרכזי השיקום הוא צוות בעל רקע מקצועי מאוד רחב.

מלכה קנדל: ישנם בעלי מקצוע טובים מאוד, בין הטובים ביותר בארץ.

שלום שמחון: הטרמינולוגיה של העבודה שלכם היא מאוד מעניינת, ואנחנו שמחים שהיא כזאת.

שלום שמחון: אבל, אם אתם היום תציגו בכנסת עד כמה העבודה היא בסדר אז לא נוכל לדעת מהן הבעיות.

שלום שמחון: אני צריך לדעת בסופו של יום מה אני עושה בשנה הבאה.

שלום שמחון: באתם להטיל עליי עבודה.

מלכה קנדל: אנחנו בדרך כלל מחפשים מה יש, לא רק מה אין.

מלכה קנדל: אני חייבת בכל זאת לומר שיש הרבה אנשים שמוכנים לעזור ולסייע לנכים.

מלכה קנדל: הדבר המרכזי שעומד מבחינתנו על הפרק הוא כמובן יותר משאבים לפיתוח הכשרות מקצועיות, יותר הכשרות מקצועיות והתאמתן לאנשים בעלי מוגבלות.

מלכה קנדל: כמובן גם הדבר שלשמו התכנסנו היום והוא עידוד מעסיקים לקלוט יותר ויותר נכים.

מלכה קנדל: העידוד הוא לא מתחיל ונגמר במילה טובה.

מלכה קנדל: יש הרבה מאוד מעסיקים שעושים את זה בשביל ציונות, אבל זה לא מספיק.

מלכה קנדל: לדעתנו, יש מקום לדבר במונחים כלכליים כלפי המעסיקים כדי לעודד אותם.

מלכה קנדל: יושב איתי כאן מעסיק ששליש מהעובדים שלו הם נכים.

מלכה קנדל: אני מדברת על עשרה עובדים מתוך עשרים וארבעה עובדים.

מלכה קנדל: יש לכך משמעות משום שזה הרבה וזה יפה מאוד.

מלכה קנדל: כולם מקבלים מעל לשכר המינימום.

מלכה קנדל: אלו לא אנשים שנמצאים במסגרת של תעסוקה נתמכת.

מלכה קנדל: אנחנו רוצים לעודד מעסיקים כאלו ואחרים.

מלכה קנדל: מדובר במגוון של נכויות.

מלכה קנדל: יש לנו אנשים עם בעיות נפש, ויש אנשים עם בעיות פיזיות.

מלכה קנדל: הנכויות הן עד 58%.

מלכה קנדל: כמובן שיש להקל על מעסיקים בנושא ארנונה, השבחת ההון האנושי שלהם, ובהקלות במס במידת הצורך.

שלום שמחון: אני רואה כותרת בעיתון שלפיה משרד התמ"ת בוחן איך לשכנע מעסיקים לשלם לנכים יותר מ-11 שקלים לשעה, וזה אומר שאנחנו בבעיה.

שלום שמחון: אני גם מבין שישנם עיכובים בהקמת המטה במשרד התמ"ת לקידום ושילובם בעבודה של אנשים עם מוגבלויות וגם זה מצביע על בעיה.

שלום שמחון: כל אחת מוועדות הכנסת דנה היום בפאן אחר של אנשים עם מוגבלויות, ואני רוצה להתמקד בשתי נקודות שהן מאוד משמעותיות.

שלום שמחון: אנחנו רוצים לשמוע מהן הצרות של כולם ואיך אנחנו מתמודדים איתם, ואיך אנחנו יוצרים מצב שיותר ויותר אנשים עם מוגבלויות יצטרפו לשוק העבודה.

דורון ברזילי: אני נציג של בית מסחר קטן שמתעסק בחומרי חשמל בסיטונאות.

דורון ברזילי: לפני כשנה בערך לקחתי את היוזמה הזאת לידיים.

דורון ברזילי: מדובר באנשים שרוצים לעשות את הדברים כפי שאנשים רגילים עושים איתם.

דורון ברזילי: יצרתי קשר עם מלכה קנדל וקיבלתי מספר מסוים של עובדים שעובדים אצלנו עד היום אם זה במחסן ואם זה במכונת אריזה.

דורון ברזילי: הם עושים עבודה באמת יסודית ומכל הלב.

דורון ברזילי: אני קלטתי אנשים גם בהנהלת חשבונות.

דורון ברזילי: לאחרונה קלטתי קלדנית ועוזרת מנהלת חשבונות.

שלום שמחון: האם אפשר לומר שישנן עבודות שבהן אין הבדל בין אדם שיש לו מוגבלות לבין אדם רגיל?

דורון ברזילי: זה תלוי בסוג העבודה.

מל פולישוק-בלוך: זה תלוי גם בסוג המוגבלות.

דורון ברזילי: אני מעסיק שתי נשים נכות בהנהלת חשבונות.

דורון ברזילי: אחת מהן הולכת עם קביים, ולשנייה יש צליעה.

דורון ברזילי: הן עושות עבודות כמעט כל אדם רגיל.

דורון ברזילי: בשטח אני רואה שכוח הרצון שיש להם הוא ממש כביר.

דורון ברזילי: אני רואה בהעסקה של אותם אנשים שליחות.

אברהם רביץ: לגבי חלק מהעובדים יהיה נכון לומר שאתה בעצם לא צריך לראות בזה שליחות.

אברהם רביץ: לדוגמא, מנהלת חשבונות שהולכת על קביים.

אברהם רביץ: זה לא הבעיה שלך בכלל.

אברהם רביץ: נכון שלקחת כביכול סיכון כשהכנסת אותה לעבודה, אבל היא עובדת.

דורון ברזילי: אין לי בעיה עם זה.

דורון ברזילי: הם מקבלים משכורת רגילה.

מל פולישוק-בלוך: הרב רביץ מנסה לומר לך שאתה לא עושה טובה לאנשים האלה, כי הם טובים כמו כל אחד אחר.

שלמה אלנקווה: הוא לא עושה טובה, אבל צריכים לתת בונוס מיוחד למעסיקים כאלה שמוכנים להעסיק אנשים עם מוגבלות.

שלמה אלנקווה: צריך לפתוח בפנינו את כל סוגי העיסוקים.

מל פולישוק-בלוך: קודם כל, אי אפשר לשים את כל האנשים עם מוגבלויות באותו סל משום שזה פשוט עוול לכול האנשים.

מל פולישוק-בלוך: שנית, אני מאוד מעריכה את מה שאתה עושה ואת הנכונות שלך.

מל פולישוק-בלוך: אבל הנכונות שלך מעידה על כך שיש חוסר מודעות רצינית בציבור הישראלי.

מל פולישוק-בלוך: אנשים עם מוגבלויות יכולים לעבוד כמו כל אחד אחר, ולא צריך להיות מצב שבו מעסיקים שמעסיקים אנשים נכים ירגישו שהם עושים מי יודע מה איזה דבר, אלא להיפך יראו את זה כדבר טבעי.

מל פולישוק-בלוך: נכון שהרגליים של הבחורה לא מתפקדות כמו שאתה רץ, אבל הראש שלה וכל שאר האיברים בגוף עובדים נפלא והיא יכולה להגיע אפילו להישגים יותר גדולים.

אברהם רביץ: נדמה לי שברוב המקרים אנחנו צריכים לכוון את העידוד לקבלת הנכים לעבודה, אבל לא כשבאים לדבר על ארנונה ועל דבר מתמשך.

אברהם רביץ: צריך לתת עידוד לקבלת הנכה לעבודה וליצור אווירה שזה גם מצווה וגם תועלת בסוף.

מקס לכמן: אני חושב שאנחנו מדברים פה על נושא שהוא הופך להיות מאוד קריטי מכיוון שהשירותים אצלנו ובמשרדים אחרים עשו מעבר מתפיסה שהיא מוגנת לתפיסה נתמכת.

מקס לכמן: אנשים עם מוגבלויות רוצים לעבוד והם יכולים לעבוד.

מקס לכמן: אין שום דבר בחקיקה שהוא מעודד מעסיקים לשלב אנשים עם מוגבלויות בעבודה בעסקים שלהם.

מקס לכמן: אני חושב שחייבת להיות היום התמקדות, ואנחנו חייבים לחשוב על איזשהי חקיקה ואפילו זמנית כדי לשנות עמדות.

מקס לכמן: יש הרבה מעסיקים שיש להם היום נכונות לשלב אנשים עם מוגבלויות, מדובר באנשים מאוד טובים.

מקס לכמן: אבל, זה לא מספיק.

אברהם רביץ: איזה חקיקה אתה מציע?

מקס לכמן: באנגליה ישנו מצב שמעסיקים המעסיקים 30% אנשים עם מוגבלויות מקבלים איזשהי אסמכתה שנותנת להם איזשהו הקלה בכל מיני דברים.

מקס לכמן: למשל, עדיפות בהתמודדות במכרזים.

אברהם רביץ: זה לא ילך פה.

מקס לכמן: אם אנחנו חושבים שהנושא נמצא בעדיפות לאומית אז חייבים לתת לזה ביטוי לפחות באופן זמני, כדי לעודד את העסקים לקלוט אנשים עם מוגבלויות.

דוד טל: אם זה דבר נכון, אז למה שזה יהיה באופן זמני?

מקס לכמן: אני חושב שחל איזשהו שינוי שאנחנו צריכים לעזור לו כדי לשנות את העמדות של המעסיקים מבחינה קליטה של אנשים עם מוגבלויות.

מקס לכמן: אנחנו מדברים פה על משהו שהוא מובן מאליו, אבל זה לא דבר שהוא מובן מאליו.

מקס לכמן: יש הרבה מאוד סטיגמות ומחסומים בחברה כולה ובכלל זה גם בסקטור העסקי בקליטה של אנשים עם מוגבלויות.

שלום שמחון: צריך להכין את החברה באמצעות קמפיין פרסומי תקשורתי שמוגבלות היא לא דבר שצריך להפריע בעבודה.

שלום שמחון: אני רואה לנגד עיניי פנייה של ועדת הכלכלה לכול הערוצים לעשות תוכניות של אנשים עם מוגבלויות.

שלום שמחון: זה הרי לא מפריע לעבודה.

שלום שמחון: צריך גם לראות איך מסייעים לאותם מעסיקים שהמוגבלות משפיעה על התפוקה על הסביבה בעבודה.

שלום שמחון: למשל, יש צורך בהרחבת הכניסה למפעל, ביותר נגישות, בסביבת עבודה אחרת.

מקס לכמן: אני בדעה שאם לא תהיה איזשהי תקופה זמנית שבה יהיו איזשהם תמריצים אז אנחנו נישאר במקום שבו אנחנו נמצאים בו אנחנו תלויים בכוונות הטובות של חלק מהמעסיקים.

מקס לכמן: אנחנו צריכים לבנות איזשהי מגמה שבה יש הרבה יותר עוצמה.

מקס לכמן: שיעורם של האנשים עם מוגבלויות שלא עובדים הוא הרי גדול מאוד.

אברהם רביץ: אתה הרי איש משרד ואתה יודע איפה אנחנו נמצאים.

אברהם רביץ: חוץ מישור שטח ולהנגיש את השטח והגדלת חדרי שירותים למשל, אין אחר כך למעסיק סבל מזה.

אברהם רביץ: להיפך, יש לו תועלת מהעניין.

אברהם רביץ: מי יאשר לך במצב הנוכחים תמריצים לכול?

חזקי ישראל: דוגמה אחת היא תקציבי הכשרה מקצועית.

חזקי ישראל: מאז שהמשרדים הופרדו ממשרד הרווחה למשרד התמ"ת אנחנו נתקלים בבעיה מול משרד התמ"ת, ונכון לעכשיו אין לנו תקציב להכשרה מקצועית עבור 2004 כאשר אנחנו עושים כבר הכשרה מקצועית.

ברוך לויטין: מזה למעלה מחצי יובל אני מנהל את נושא שירותי שיקום, השמה לנכים באזור ירושלים רבתי וזה כולל את בית שמש, חבל עדולם, מעלה אפרים, מעלה אדומים, בסדר גודל שהוא קרוב ל-850,000 תושבים.

ברוך לויטין: לאורך השנים אני רואה שינוי מהותי בגישה של מעסיקים וזה במקביל לפיתוח השירותים.

ברוך לויטין: לפני עשרים שנה רוב הנכים הועסקו בעבודות מונוטוניות כמו אריזה, פירוק והרכבת חלקים, וכבר למעלה מעשר שנים שחלק גדול מהנכים נכנסים למערכות של הכשרה מקצועית שהוזכרו על-ידי חזקי ישראל.

ברוך לויטין: יש לנו אנשים עם מוגבלויות שונות.

ברוך לויטין: למשל, בעיות ברגליים, בעיות ראייה, סי פי, שיתוק מוחין קל, והאנשים האלה משתלבים בעבודה בעזרתן של המערכת שלי ומערכות רבות אחרות שהתפתחו במדינת ישראל.

ברוך לויטין: לפני כעשור הייתי בגרמניה ושם יש אפילו חוק שקובע מספר מסוים של אחוזים לכול מפעל.

ברוך לויטין: הסבירו לי שמהר מאוד אותו מפעל או מקום עבודה משלם מס.

ברוך לויטין: הוא יודע שהוא צריך להעסיק 2% נכים, והוא יודע כמה עולה לו המס.

ברוך לויטין: הוא משלם את המס ובזה הוא פתר את הבעיה.

רוני שכטר: קודם כל, יכול להיות שהמס נמוך מידיי.

רוני שכטר: הכספים האלה של תשלומי המסים שלו מיועדים לתעסוקה של נכים ולפיתוח שירותי תעסוקה לנכים.

ברוך לויטין: ראשית, נושא השירותים שאני נותן במסגרת הקרן שהיא רשת של מרכזי שיקום.

ברוך לויטין: אנחנו כל הזמן מפתים שירותים אבל יש לנו מגבלות.

ברוך לויטין: לדוגמא, אני לא יודע מה אני עושה בחודש בינואר.

ברוך לויטין: אין לי עם מי לדבר באגף להכשרה מקצועית.

ברוך לויטין: כשאני הולך למקום עבודה אני אומר שיש לי מגבלה כזאת ואחרת.

ברוך לויטין: הבעיה יכולה להיות גם מגורים במרחק גדול ממקום העבודה.

ברוך לויטין: אנחנו משתדלים שאנשים ילכו בכוחות עצמם ושהם לא יובלו על-ידי עובדי השמה.

ברוך לויטין: אנחנו מדברים על זה שהם יועסקו על-פי הכישורים שלהם.

ברוך לויטין: הבעיות הן בכמה מישורים.

ברוך לויטין: ראשית, תקופת הכשרה.

ברוך לויטין: יש צורך לתת לכול אדם תקופת הכשרה, ואחת כמה וכמה לאנשים נכים ומוגבלים.

ברוך לויטין: בתקופת ההכשרה יש להם שקט מבחינה כלכלית באמצעות קיצבאות כאלו ואחרות.

ברוך לויטין: שנית, ישנם נכים שמקבלים קיצבת נכות והמעסיקים שלהם מוכנים לשלם להם יותר, ויעיד על זה מנכ"ל מלון "הולידיי אין".

ברוך לויטין: אבל, הם חוששים ממצב שבו לא יהיו הרבה תיירים למשל, ומחר יפטרו אותם.

ברוך לויטין: במצב הזה הם יפסידו גם את מקום העבודה וגם את הקיצבה.

אברהם רביץ: האם החוק לא עובד כך שהקיצבה חוזרת אליהם אוטומטית?

ברוך לויטין: לא.

ברוך לויטין: אני מציג בעיה אמיתית.

חזקי ישראל: חוק הנכות ותקנותיו אינם מתמרצים בפועל יציאה לעבודה, בגלל המגבלה של הגג.

חזקי ישראל: אם אתה מוסיף לו סכום מסוים במשכורת הוא מפסיד את הקיצבה ואז הוא מתחיל להתחבט האם יש לו את התעסוקה עד קץ הימים.

חזקי ישראל: אם לא אז מחר הקיצבה שלו תופסק.

חזקי ישראל: יש פה בעיה, ולכן צריך למצוא מנגנון מורכב.

חזקי ישראל: אבל, צריך להתמודד עם זה.

חזקי ישראל: החוק והתקנות צריכים לתמרץ ולסייע לאנשים שרוצים להשתלב בעבודה כך שהוא לא יפסידו מייד את קצבת הנכות בגלל שני שקלים.

שלום שמחון: מר בני פפרמן, אתה מצביע בכתבה הזאת על הקשר המעוות בין יכולתו של נכה להתפרנס לבין תלותו בקצבת נכות.

שלום שמחון: על-פי החוק, לנכה שמשתכר מעל 1,800 שקל שהוא סכום קצבת הנכות, מורידים כסף מהקיצבה ברגע שהוא מגיע לשכר של 2,600.

שלום שמחון: אתה אומר שאנשים פוחדים, ועל פי ההערכות רק כ-20,000 נכים לעומת כ-160,000 שמקבלים קצבה.

רוני שכטר: זו הערכה נדיבה מאוד, אדוני.

ברוך לויטין: לפני כשש-שבע שנים ביקשנו מהתאחדות בתי המלונות "לתרום" בהעסקה.

ברוך לויטין: מתבצעת אצלם הכשרה של חודשיים-שלושה, והאנשים נקלטים שם בעבודה.

אברהם רביץ: האם העבודה היא פרודוקטיבית, אמיתית?

יצחק אברון: אנחנו מעסיקים במלון כעשרה נכים שמשתלבים במטבח, באחזקה, במכבסה.

יצחק אברון: לפני כחצי שנה העברנו אפילו שני אנשים עם מוגבלויות לעבודה בלובי.

יצחק אברון: מעבר לכול הסופרלטיבים שזה טוב ושזה בריא לביטחון, צריך להתמקד בעיקר בשני דברים.

יצחק אברון: ראשית, צריך להגדיל את ההכשרה המקצועית.

יצחק אברון: זה נכון שנכה או מוגבל לא יכול בגלל השכלתו לעבור את הקורס ב"תדמור" של טבחים ושפים.

יצחק אברון: אבל, בהחלט אפשר למצוא איזשהי מסגרת של הכשרה לעבוד בתור עוזר טבח או טבח.

יצחק אברון: הוא יעשה איזשהי הכשרה שבסופה הוא יקבל תעודה שהוא עבר מבחן או הכשרה והוא מוסמך להיות עוזר טבח או טבח.

אברהם רביץ: העבודה במטבח היא קשה מאוד.

אברהם רביץ: מה עם עבודה במשרד או במחשבים?

יצחק אברון: יש גם כאלה.

שלמה אלנקווה: יש אצלנו גם טבחים, יש הכול.

שלמה אלנקווה: אני רוצה לברך את האיש הזה.

שלום שמחון: כאורח בית המלון אני לא יודע מי הכין את האוכל שנמצא אצלי בצלחת.

מוטי בוחבוט: הטבחים נמצאים מאחור, אין להם גישה ישירה לאורחים.

מוטי בוחבוט: שף המלון הוא זה שפוגש אותם.

מוטי בוחבוט: אני מנהל את כל מה שקשור למטבח, ומבשל קצת.

מוטי בוחבוט: אני יכול לומר שישנם שישה אנשים, שמתוכם שלושה אנשים עובדים כבר בתוך המערכת כחלק מהמניין.

מוטי בוחבוט: אני לא כל כך האמנתי שהאנשים האלה יוכלו להשתלב בעבודה במטבח.

מוטי בוחבוט: אבל, יש להם המון רצון, ובזמן שאני נמצא כאן עכשיו הם מבשלים שם ואני ממש ממש רגוע.

דוד טל: האם בכל המלונות בירושלים מועסקים אנשים כאלו?

מוטי בוחבוט: יש בחלק מבתי המלון.

מוטי בוחבוט: ישנם גם אנשים אילמים שנמצאים מאחור ולי כלל לא מפריע שהם לא מדברים.

מוטי בוחבוט: אני יכול לכתוב להם ולהסביר להם בשפת הסימנים, והם מבינים בדיוק מה אני רוצה.

מוטי בוחבוט: אני צריך להראות להם מה אני דורש מהם.

מוטי בוחבוט: ישנו גם בחור שמשולב בעבודה במחסן המזון, והוא עובד כבר כמעט ארבע שנים בבית המלון.

מוטי בוחבוט: האנשים האלה שהם בני 20-25 מקבלים אהבה יתירה, אנחנו מתחברים אליהם ואיכפת לנו מה קורה איתם גם מעבר לשעות העבודה.

ברוך לויטין: המעסיק הופך להיות הגורם התומך.

ברוך לויטין: הוא מוריד את אותם אנשים משירותי רווחה, מעובדים סוציאליים, וכל מה שקשור לזה.

רוני שכטר: אני נמצא פה מתוקף היותי יועץ לענייני נכים במשרד הרווחה.

רוני שכטר: אני רוצה להסב את תשומת ליבם של חברי הוועדה שכל מה ששמענו עד עכשיו הוא היוצא מהכלל שלא בא ללמד על הכלל.

רוני שכטר: לדעתי המספרים שמדברים על תעסוקה של נכים בארץ הם מאוד נדיבים, והמצב הוא הרבה יותר חמור.

רוני שכטר: מדברים אצלנו על 70% אבטלה בקרב אוכלוסיית הנכים.

שלום שמחון: כאן מדובר על כ- 80% אבטלה.

שלום שמחון: הוא מדבר על 20,000 נכים שעובדים לעומת 160,000 שלא.

רוני שכטר: אני חושב שהמספר הזה הוא יותר נכון.

רוני שכטר: אנחנו מדברים על נכים בכלל.

רוני שכטר: ההערכה הזאת שמדברת על 20,000 נכים שהם מבין מקבלי קצבאות הנכות, אבל לא כל הנכים מקבלי קצבאות נכים.

רוני שכטר: חלק מהנכים לא מקבלים.

רוני שכטר: חירשים לא מוגדרים כנכים.

רוני שכטר: קצבת הנכות ניתנת על-פי הערכה של אובדן כושר השתכרות וקומבינציה של אחוז נכות רפואית שעושה הרבה פעמים עוול לאיש.

רוני שכטר: אתם צריכים להבין שאם מדובר פה על תמריץ שלילי של קיצבת הנכות בהשתלבות בעבודה, אז זהו אחד החסמים העיקריים ביותר.

רוני שכטר: אני מכיר אישה נכה החולה בניוון שרירים שהיא מורה למחשבים.

רוני שכטר: יש לה שני ילדים, והיא עדיין יכולה לעבוד.

רוני שכטר: אבל, היא קיבלה את ההכרה של הביטוח לאומי כמי שזכאית לקיצבת נכות.

רוני שכטר: ברור לה שתהיה הידרדרות במצבה.

רוני שכטר: ברור לה שאם היא הגיעה לתוך מערכת של קיצבת הנכות והיא תיפלט ממנה, ייקח לה לפחות שנה עד שנה וחצי לחזור לתוך המערכת.

רוני שכטר: מתוך אחריות שיש לה כלפי הילדים שלה, היא לא תלך לעבוד היום.

רוני שכטר: היא תישאר בתוך מערכת הקיצבה.

רוני שכטר: כלומר, אחת הבעיות היא הבעיה של קיצבת הנכות.

רוני שכטר: אנחנו היום שמענו ממעסיקים עד כמה המצב הוא טוב.

רוני שכטר: אבל, המצב הוא גרוע ביותר, ויש פה אנשי מקצוע שיגידו לכם שאי אפשר היום לשים נכים בשוק העבודה.

רוני שכטר: המעסיקים אטומים, הם לא מבינים.

רוני שכטר: גם הממשלה לא מבינה את הפוטנציאל או את הרצון שיש לאנשים עם נכות לעבוד.

רוני שכטר: אני הייתי רוצה לראות מצב כמו שאנחנו רואים בקנדה ובניו זילנד, ואני בכוונה לא אומר נורבגיה ששם 70%-80% מהאנשים הנכים עובדים ולא נמצאים במערכת של קיצבאות.

רוני שכטר: נעשה סקר במכון "ברוקדייל" לגבי על"ה שנמצא באוניברסיטה העברית בשיתוף עם המוסד לביטוח לאומי.

רוני שכטר: נעשתה שם עבודה אמיתית של הכשרת עיוורים לקליטה בתוך שוק העבודה.

רוני שכטר: אנחנו הגענו שם למצב ש-70% מהבוגרים העיוורים שלמדו באוניברסיטה עובדים.

רוני שכטר: אם אינני טועה, למעלה מ-30% מרוויחים מעבר לשכר הממוצע.

רוני שכטר: זאת אומרת, בטיפול נכון ובגישה נכונה ניתן לעזור לאנשים וגם למדינה.

מל פולישוק-בלוך: כל מה שאתה אומר הוא נכון, וכל בעל היגיון מבין את זה.

מל פולישוק-בלוך: למה משרד הרווחה לא משנה את המדיניות, למה הוא לא מוביל את המהפכה שנדרשת במדיניות הרווחה של מדינת ישראל?

רוני שכטר: יש היום מהלכים אמיתיים בתוך משרד הרווחה לשינוי תפיסה.

דוד טל: זה קודם כל משרד האוצר.

דוד טל: הכול מתחיל ונגמר שם.

אמין ספייה: אני מקרן "סראב" לשיקום נכי נפש והלם קרבי.

אמין ספייה: חזקי ישראל דיבר על נכויות שונות לגמרי מהנכויות שעליהן אני אדבר עליהן עכשיו.

אמין ספייה: המצב הוא מאוד רע בכל מה שקשור לתעסוקה וכסף.

אמין ספייה: השתכרות של 11 שקלים לשעה היא השתכרות טובה.

אמין ספייה: יש לי ארבעה מפעלים מסוגים שונים ועובדים שם אנשים ברמות שונות.

אמין ספייה: המשכורת הטובה ביותר היא משכורת של 11 שקלים לשעה.

אמין ספייה: לפני כמה חודשים נבנה מפעל חדש בעזרת קרן "שיבא", והוא מעסיק אנשים המקבלים היום משכורת בגובה קיצבת הנכות שלהם.

אמין ספייה: מדובר במפעלים שמקבלים עבודות.

אמין ספייה: מר חזקי ישראל מתחרה במפעלים שלי בהפעלת אנשים.

אמין ספייה: אני הולך לחברות גדולות במטרה לקחת מהן עבודות בקבלנות משנה.

אמין ספייה: התחרות בשוק תעסוקת הנכים היא מאוד גדולה.

אמין ספייה: חזקי ישראל לוקח מהם 3 שקלים, אבל אני בא ואומר להם שאני לא יכול לעבוד בסכום של 3 שקלים.

אמין ספייה: אדם אחר מציע גם 2.90 שקלים.

אמין ספייה: המשתקמים הם אלה שסובלים.

אברהם רביץ: האם העבודה שלהם לא שווה יותר מ-3 שקלים?

אמין ספייה: היא שווה יותר.

שלמה אלנקווה: אני מציע לחברי הכנסת לבוא ולראות נכים עובדים כי טוב מראה עיניים ממשמע אוזניים.

שלמה אלנקווה: אני יושב פה ושומע את הדברים ודמעות זולגות לי בנשמה.

שלמה אלנקווה: אתם לא מבינים באיזה מצב נמצאים הנכים האומללים.

שלמה אלנקווה: אבל, אם הייתם עולים לאוטובוס ורואים מה נכים מסוגלים לעשות והיכן הם עושים, הדיון הזה היה מתייתר.

שלמה אלנקווה: חייבים לשנות את תעסוקת הנכים באופן דחוף ביותר.

אמין ספייה: אני מזמין אתכם לראות את המפעלים שלנו.

שלום שמחון: אתה גם אומר שהתחרות עליכם גורמת לזה שהמחיר ירד הרבה יותר.

אמין ספייה: זה בתעסוקה מוגנת.

אמין ספייה: יש לי מפעל להרכבת דברי חשמל באור עקיבא, ומפעל להרכבת חשמל בכרמיאל.

אמין ספייה: יש לי מפעל היי-טק שאני הולך למכור עכשיו למשרד הביטחון ולמשרד הבריאות.

אמין ספייה: משרד הביטחון נתן לי כבר היום עדיפות בגלל שאני מעסיק את האנשים שלו במפעל החדש הזה, כולל קרן "שיבא".

אמין ספייה: משרד הבריאות ומשרדים ממשלתיים אחרים יכולים לקנות את הסחורה שאני ומפעלים אחרים מייצרים, כמו למשל, נייר טואלט, קלסרים, ומעטפות.

אמין ספייה: אבל, המדינה לא קונה מאיתנו את הדברים האלה.

אמין ספייה: היא קונה מאנשים אחרים שיש להם המון כסף היכולים להשפיע.

אמין ספייה: הלוביסטים שלהם נמצאים בכנסת והם יכולים להשפיע, אבל אנחנו לא יכולים להשפיע.

אמין ספייה: יש לנו בסך הכול 400-500 משתקמים.

אברהם רביץ: האם אתה רוצה לומר לנו שהמדינה מעדיפה לקנות מכאלה שיש להם עסקנים ו"פושרים"?

אמין ספייה: כן.

אמין ספייה: אחרי שהחשב הראשי של משרד הבריאות היה אצלי בביקור עם שני סגנים של מר זליכה, והם בדקו, החליט "שראל" לקנות את הסחורה שלי או של מפעלים אחרים.

אמין ספייה: עד עכשיו הם קנו בשוק החופשי.

אמין ספייה: האם הכנסת לא משתמשת בנייר טואלט, בקלסרים או במעטפות?

אמין ספייה: למה אתם לא קונים את המוצרים האלה מהמפעלים שלנו?

אמין ספייה: אני מתחייב עכשיו להורדת מחירים של 15% ממחירי השוק כדי שתקנו ממני.

בני פפרמן: בעקבות הפיצול בין המשרדים והצד של התעסוקה עבר למשרד התעשייה והמסחר, הוחלט להקים מטה לטיפול בשילוב של אנשים עם מוגבלויות בשוק החופשי.

בני פפרמן: זה יהיה המנדט שלנו, ואני אנהל את הנושא הזה בשנתיים-שלוש השנים הקרובות.

בני פפרמן: אני אנסה להריץ את הקמת המטה ולנסות לפעול בתחום הזה.

בני פפרמן: כשהתחלתי לטפל בנושא שאלתי שאלות מאוד בסיסיות לגבי נתונים, ולצערי הרב כמעט ולא מצאתי נתונים בתחום הזה שעל פיהם ניתן באמת לקבל החלטות מושכלות או לבנות תוכנית אסטרטגית.

בני פפרמן: זה אילץ אותנו להיכנס לכול מיני בדיקות וסקרים שאנחנו מבצעים עכשיו כדי לקבל תמונה.

בני פפרמן: אחד המחקרים שצוטט כאן היה בדיקה מאוד יסודית לגבי אנשים שמקבלים פחות משכר המינימום, והם אמורים להיות אחד מהקליינטים של המשרד במסגרת החוק שמאפשר להפחית שכר מינימום.

שלום שמחון: מתי המטה הזה קם?

בני פפרמן: המטה נמצא עכשיו בשלבי הקמה.

בני פפרמן: אם לא יהיה שינוי אז בתחילת חודש דצמבר אנחנו נציג בפעם הראשונה בוועדת העבודה והרווחה את התפיסה האסטרטגית שיוליך המשרד וגם את הצד הביצועי.

מל פולישוק-בלוך: האם זה רק של המשרד שלכם או שזה בין משרדי?

בני פפרמן: זה תפקידנו.

בני פפרמן: ברור שזה יהיה במשולב עם שאר המשרדים.

שלמה אלנקווה: אנחנו מברכים על היוזמה.

בני פפרמן: אין ספק שנושא תיקון מידרוג קיצבת הנכות הוא דבר מאוד מרכזי.

בני פפרמן: אבל כדאי גם לומר שוועדת השופט לרום עשתה עבודה טובה מאוד בשנה האחרונה.

בני פפרמן: אני מקווה שהדבר יעבור אחת ולתמיד.

בני פפרמן: הוועדה טיפלה בנושא של איך להפחית את השכר לאיש מוגבל שמשתכר מעבר לקיצבת הנכות.

בני פפרמן: נכון להיום, עבור כל שקל מעבר ל-1,800 שקלים נופלת או מתקזזת כל קיצבת הנכות, ואז זה מרתיע מאוד את הנכה לצאת לעבוד.

שלום שמחון: הוועדה הזאת קמה בעקבות שביתת הנכים בשנת 2002.

שלום שמחון: היא המליצה להעלות את תיקרת ההשתכרות ל-5,000 שקלים, ורק מעבר לסכום הזה תופסק קיצבת הנכות.

שלום שמחון: וכן לאפשר לנכה לשוב ולקבל קיצבת נכות כעבור שנתיים אם לא הצליח לשרוד בשוק העבודה החופשי.

שלום שמחון: האם זה אומר שצריך לעשות עוד שביתה?

שלמה אלנקווה: יכול להיות.

אריה צודקביץ: כנראה שכן כי אנחנו תמיד חוזרים לאוצר.

אריה צודקביץ: הוועדה ישבה כבר שנתיים וחצי, והיא עדיין לא סיימה את עבודתה.

אריה צודקביץ: יש מסקנות, אבל האוצר מתנגד למסקנות וזה תקוע.

אריה צודקביץ: אנחנו יודעים לאיזו מגירה יגיע דוח הוועדה אם האוצר מתנגד.

אריה צודקביץ: אנחנו מראש לא תלינו מי יודע מה תקוות בוועדה.

אריה צודקביץ: אנחנו עשינו את זה במשך שנתיים וחצי מכיוון שהממשלה ביקשה וכולם ביקשו, וגם אנחנו חשבנו שנוכל לבחון את הצרכים בצורה יותר עמוקה עם אנשי מקצוע.

אריה צודקביץ: חבר הוועדה באוצר אודי בן דרור אומר שהוא מתנגד לכול הסעיפים, אבל הוא בא עם הנחיה מהבוסים שלו.

אריה צודקביץ: זו הבעיה העיקרית.

אריה צודקביץ: יש שם המלצות פנטסטיות, מאוד מקצועיות, ובדוקות על-ידי אנשי מקצוע.

אריה צודקביץ: אבל, ישנו מחסום באוצר ומשם לא ניתן להמשיך.

אריה צודקביץ: השופט לרום משתדל בכל כוחו להוציא את הדוח בהסכמת האוצר.

אריה צודקביץ: כרגע המצב הוא שהאוצר מתנגד.

אריה צודקביץ: שנתיים מתוך השנתיים וחצי עבדנו רק על הנושא של תעסוקה מול קיצבה.

אריה צודקביץ: אחד הדגלים שלנו הוא שהנכים יצאו לשוק התעסוקה ויוכלו לצאת מבלי לחשוש לקיצבת הנכות.

אריה צודקביץ: ישנו דירוג בין הקיצבה ובין מה שהוא משתכר.

אריה צודקביץ: ככל שהוא ירוויח יותר ככה הקיצבה שלו תופחת.

אריה צודקביץ: עשינו דירוג מקצועי ומסודר מאוד.

אריה צודקביץ: כפי שאמרתי, העניין תקוע.

אליעזר כהן: אני מברך את הוועדה על הטיפול בנושא הכול כך רגיש והחשוב.

אליעזר כהן: הבעיה היא בעיה של חוסר ביקוש בהעסקה, וגם כאשר ישנה העסקה אזי היא בתשלום משכורת נמוכה.

אליעזר כהן: אני כולל באוכלוסיית המוגבלים גם את נפגעי הלם קרב וגם אסירים לשעבר שגם אותם לא רוצים לקבל לעבודה.

אליעזר כהן: הם סובלים מאותן תופעות.

אליעזר כהן: ישנה קבוצת אזרחים שהמדינה חייבת להעסיק אותה, אלא שיש בעיה של מוגבלות.

אליעזר כהן: צריך להתאים את המקצועות למוגבלויות.

אליעזר כהן: אנשים עם מוגבלויות יעסקו במקצועות שמתאימים להם.

אליעזר כהן: לפעמים, הם אפילו יותר טובים מאנשים אחרים שבוער להם לרוץ לכול מיני מקומות ולעשות דברים אחרים.

אריה צודקביץ: תסלח לי, אבל למה אתה שם אותנו בשורה אחת עם אסירים?

אריה צודקביץ: אני מוחה על הדברים.

אריה צודקביץ: הטיפול בצרכים של הנכה ושל אסירים הם שני דברים שונים לגמרי.

אריה צודקביץ: מה הקשר בכלל?

אריה צודקביץ: אומנם יש לך איזשהו צורך להעלות את הנושא של אסירים פה בוועדה, אבל לא במסגרת הזאת.

אליעזר כהן: אני לא מצמיד אותך חברתית, אני לא נתתי לך סטיגמה חברתית.

אליעזר כהן: אני מצמיד את הבעיה הפונקציונלית של ההעסקה.

אליעזר כהן: אני מקבל את ההערה שלך ואתה צודק מבחינה חברתית.

אליעזר כהן: אני לא באתי לכאן להתווכח, אלא באתי לחזק את ידיכם.

אליעזר כהן: הפתרון הוא פתרון ממלכתי.

אליעזר כהן: לא נותנים להם עבודה כי אולי לא סומכים עליהם, ואחר כך רואים שאפשר לסמוך עליהם.

אליעזר כהן: זו בעיה של הכשרה מקצועית.

אליעזר כהן: תפקידם של המשרדים הממשלתיים לקבוע איך עושים את זה.

אליעזר כהן: אני שומע שמוקם מטה, צריך להקים אותו מהר, ותבורכו על כך.

אליעזר כהן: לטובת המדינה צריך לעשות את החלוקה המקצועית של העסקת האנשים האלה, משום שאז הם יפסיקו להיות בעיה.

אליעזר כהן: המדינה חייבת להם את זה.

אליעזר כהן: הנושא יקבל פתרון רק אם יהיה שיתוף פעולה בין משרד התמ"ת, משרד הרווחה והעבודה לפתרון פונקציונלי של צורת העסקה.

אליעזר כהן: צריכה להיות משכורת מינימום.

אליעזר כהן: אי אפשר לתת להם משכורת עבדות, זה אסור לפי חוקי המדינה.

אליעזר כהן: מי שיעסיק אדם במשכורת כזאת נמוכה פשוט יעבור על החוק.

דוד טל: אז הוא לא יעסיק.

אליעזר כהן: אני חושב שזו צריכה להיות גישת הוועדה.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו צריכים לדרוש מהממשלה מדיניות של יציאה לעבודה ולא קבלת קיצבה.

מל פולישוק-בלוך: זה הדבר הבסיסי, זה הדגש שצריך להיות.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו כוועדה צריכים לדרוש מהאוצר לאמץ את מסקנות ועדת לרום לפי התוואי שנאמר פה, הכיוון הוא נכון.

מל פולישוק-בלוך: יש לתת למטה שמוקם כלים וסמכויות להעסקת עובדים, ובמיוחד הכשרת עובדים.

מל פולישוק-בלוך: יש לשלב טכנולוגיה משום שטכנולוגיה מצמצת פערים תפקודיים.

מל פולישוק-בלוך: יש לנו היום טכנולוגיה שבה עיוורים יכולים לראות, וחירשים יכולים לשמוע.

מל פולישוק-בלוך: בוועדת המדע והטכנולוגיה קיימנו בשנה הקודמת ישיבה בנושא וראינו שישנם אמצעים מדהימים שמצמצמים פערים תפקודיים והם מאפשרים לאנשים עם מוגבלויות להיות כאחד האדם.

מל פולישוק-בלוך: המדינה לא משקיעה בזה כספים, וגם את הנקודה הזאת אנחנו צריכים לדרוש.

אפרים חוג'ה: אני חושב שהכנסת אמרה את שלה בנושא הנכים.

אפרים חוג'ה: היא קיבלה את חוק השוויון, ואת פרק התעסוקה.

שלום שמחון: אבל, כנראה שמישהו נרדם בשמירה.

שלום שמחון: זה מה שעולה מהדיון עכשיו.

אפרים חוג'ה: אנחנו תקועים שם במספר נקודות.

אפרים חוג'ה: אני מסכים שזה עניין של יצירת אווירה ציבורית לקבלת הנכים.

אפרים חוג'ה: יכול שזה עולה כסף, אבל זה עולה פחות ממה שחושבים.

אפרים חוג'ה: שנית, יש בהחלט לתת את תקופת ההכשרה.

אפרים חוג'ה: החלק התמריצי שניתן למעסיקים לא צריך להיות בשיטה כפי שעשו בנכי צה"ל משום שזה לא עובד.

אפרים חוג'ה: בגרמניה זה לא עבד ואנשים שילמו קנסות למרות שהאנשים שם נחשבים לממושמעים.

אפרים חוג'ה: אחד הקשיים בהעסקת עיוורים הוא שלא נותנים תקופת הכשרה, ובחודשים הראשונים העיוור לא מפיק משהו רנטבילי למעסיק, ולכן יש בעיה עם זה.

אפרים חוג'ה: שלישית, יש לתגבר את ההכשרה המקצועית.

אפרים חוג'ה: חד משמעית, נמצאה קורלציה גבוהה בין ההשכלה וההכשרה המקצועית לבין היכולת או הסיכוי למצוא מקום עבודה בשוק הפתוח.

אפרים חוג'ה: הדבר הרביעי הוא להעלות את הדיס-ריגרד.

אפרים חוג'ה: למעשה, לתת תמריץ לנכה עצמו כדי שהוא יהיה מוכן ללכת לעבוד.

אפרים חוג'ה: אני הייתי בוועדה הזאת שבה התווכחנו על גובה דיס-ריגרד.

אפרים חוג'ה: זוהי שאלה כלכלית.

אפרים חוג'ה: מאיזה סכום האסימון ייפול לנכה והוא לא יקבל, ואז הנכה יעשה את השיקול שלו, למה לא לצאת לעבודה אם הוא יקבל כך וכך.

אפרים חוג'ה: כמו כן, מה יקרה אם המפעל ייסגר חלילה, מהן דרכי המילוט שלו אז?

אפרים חוג'ה: ישנן אוכלוסיות שמבחינת היכולות שלהן הן לא יכולות להיות בשוק הפתוח.

אפרים חוג'ה: ד"ר ספייה אומר שאפשר למנף את החולשה של האנשים עם מוגבלויות ולהפוך אותה לכוח כלכלי גדול אם לוקחים אותה בחשיבה הזאת.

אפרים חוג'ה: אם לוקחים אותם כחולשה אז אנחנו נמצאים בבעיה שאתה לא מתרומם.

אפרים חוג'ה: אם אתה נותן לכוחות השוק לעבוד אז הם תמיד יחפשו לך את תמיד המקום הזול ביותר ושם הם יקנו.

אפרים חוג'ה: שירות בתי הסוהר מוכן לעשות עבודות בחינם, אז למה צריך להתאמץ ולתת 3 שקלים למפעל מוגן?

אפרים חוג'ה: כלומר, התחרות היא תחרות לא הוגנת.

אפרים חוג'ה: כוחות השוק עובדים הפוך.

אפרים חוג'ה: אבל אם הממשלה תיתן העדפה למפעלים כאלה ותקנה מוצרים מקרן מפעלי שיקום וממפעלים של בריאות הנפש היא תנטרל את כוחות השוק.

אפרים חוג'ה: כוחות השוק עובדים היום לפי מקסימום רווח.

אפרים חוג'ה: סוחר מוכן לשלם לחזקי ישראל 2 שקלים והוא לא ישלם למישהו אחר 3 שקלים.

אפרים חוג'ה: יש פה קרטליזציה כלכלית של כוחות השוק.

אפרים חוג'ה: הם עובדים היכן שהם רוצים ובמקום בו הם מרוויחים יותר.

אפרים חוג'ה: לנו יש 1,000 איש שמחכים היום לתעסוקה מוגנת או לתעסוקה נתמכת שהיא הזרם המרכזי היום.

אפרים חוג'ה: אין להם אפשרות להיקלט, הם מחכים בבית.

אליעזר כהן: מיהו הגוף שאמור להניע אותם?

אפרים חוג'ה: הבניין הראשון מהשלושה.

אפרים חוג'ה: אני מוכרח לומר שישנה תזוזה אפילו אצל ראש הממשלה.

אפרים חוג'ה: הוא רוצה לנסות ולעזור בעניין הזה.

אפרים חוג'ה: אנחנו הכנו תוכנית ואני מקווה שזה יעזור.

אפרים חוג'ה: התעסוקה המוגנת או הנתמכת בהחלט תוכל לשפר את הסיכוי לקליטה של יותר ויותר נכים גם בשוק הפתוח בתנאים חצי מוגנים, עבודה נתמכת.

אפרים חוג'ה: זה גם קשור להפעלת חוק שכר מינימום מופחת שמזמן כבר סיימנו את התקנות שלו.

אפרים חוג'ה: הוא עכשיו עבר למשרד התמ"ת.

אפרים חוג'ה: צריך ליישם אותו כי אז ניתן יהיה להעסיק אנשים אפילו בשכר מינימום מופחת וזה לא ייחשב כעבירה.

רונן בכור: אני עוסק בתעסוקה נתמכת, ואני עובד עם אוכלוסייה גם של משרד הבריאות וגם של משרד הביטחון.

רונן בכור: אני מייצג את בריאות הנפש, את החבר'ה של משרד הביטחון נפגעי הראש, נפש, והלומי קרב.

רונן בכור: בשנים האחרונות אירעו כמה תהליכים רדיקליים.

רונן בכור: אם הדיון היה מתקיים לפני חמש שנים אז היינו עושים השמה תוך כדי הליכה.

רונן בכור: המשק בישראל היה מוכן לקלוט את החבר'ה שלנו.

רונן בכור: אנשים עברו כנראה תהליך לא טוב מול המימסד ומול המשבר הכלכלי, וקשה לנו לשלב אנשים בשוק העבודה החופשי.

רונן בכור: ההתחלה מול המעסיק היא כל כך קשה משום שהם לא פרודוקטיביים.

רונן בכור: אני בא אל המעסיק ואני מנסה למכור לו ציונות, אבל זה עובד רק פעם אחת.

רונן בכור: בפעם השנייה שאני בא אל המעסיק אני כבר נחשב בעיניו כנודניק.

רונן בכור: הוא שואל אותי: "מה יוצא לי מזה?".

רונן בכור: פעם הוא היה אומר: אני אקח מישהו בשכר מינימום, ואני אקלוט איתי עוד אדם.

רונן בכור: אני אספוג את הסכום של 1,860 שקלים".

רונן בכור: אבל היום זה לא כך.

רונן בכור: הוא חושב על 1,860 השקלים האלה.

רונן בכור: פעם אחת אני מטיף לו ציונות, אבל בפעם השנייה אני "מתחמן" אותו.

רונן בכור: אין לנו יכולת לתת לו את ההגנה לשכר מינימום מופחת.

רונן בכור: יש מקרים והמקרים הם קשים.

רונן בכור: זה רק עניין של זמן עד שזה יתפוצץ.

רונן בכור: יש מעסיק נחמד מאוד בראשון לציון שאומר לי שהוא סגר על 16 שקל לאדם ובכך הוא עשה לו מעשה טוב.

רונן בכור: אבל, עכשיו תובעים אותו לשכר מינימום לעוד שעתיים.

רונן בכור: הוא אמר לי שהוא מרגיש כמו אישה שנאנסה.

רונן בכור: זה לא איש של מכולת, הוא מסוגל לפוצץ את כל הסיפור הזה.

רונן בכור: יהיה לנו רע ומר מזה משום שכול האנשים ייפלטו החוצה.

רונן בכור: צריך להגיב מהר.

רונן בכור: אין זה סוד שכדי לקדם משהו אתה צריך לתמרץ.

רונן בכור: בגרמניה אם אתה מעסיק מספר מסוים של נכים, אתה יכול לקבל סמל מהמדינה שמקנה זכויות.

רונן בכור: יש סמל לאיכות הסביבה, אבל למה לנו אין לנו סמל ירוק.

רונן בכור: יש צורך בהעדפה מתקנת, אנחנו לא רוצים טובות מאף אחד.

אבי אורן: אני נציג של אגודת "קולות".

אבי אורן: אני מתמודד עם בעיה הגדרה נפשית.

אבי אורן: אני עובד כרכז חונכות.

אבי אורן: יש חברה שנותנת שירותים למשרד הבריאות.

אבי אורן: אני מעסיק כ-25 אנשים, כש-18 אנשים מתוכם מתמודדים עם הגדרה נפשית.

אבי אורן: הם עושים עבודה מצוינת.

אבי אורן: אני רוצה לחזק את דבריו החזקים של ד"ר ספייה לגבי המפעלים המוגנים, ולזלוג מזה לתעסוקה נתמכת.

אבי אורן: התעסוקה הנתמכת אמורה להיות התעסוקה בה המשתקם משתלב בתוך השוק החופשי, והוא אמור לצבור ביטחון ולהיות כאחד האדם.

אבי אורן: גם שם מקבלים לא יותר מ-8 שקלים לשעה.

אבי אורן: אני מכיר אנשים שעובדים שנתיים בסופרמרקט ועושים עבודה ככל אדם אחר, והם מרוויחים 8 שקלים לשעה.

אבי אורן: עמותת "קולות" מנסה להפוך את הצרכנים לאקטיביים.

אבי אורן: אנחנו עושים עכשיו קורס של הכשרה של צרכנים המתמודדים עם הפרעות נפשיות, לעבודה בתוך מסגרות השיקום השונות.

אבי אורן: לנו כצרכנים אין כבר כל כך אמון במסגרות השיקום השונות שנגועות הרבה באינטרסים כלכליים.

אבי אורן: הגיע הזמן לתת קצת יותר אמון בצרכנים עצמם, ולהעביר את השיקום למשתקמים.

אבי אורן: תאמין לי שאנחנו נדאג לעצמנו.

אורלי אורן: אני מעמותת "בית חם" העוסקת בתעסוקה נתמכת לאנשים בעלי מוגבלות נפשית.

אורלי אורן: אחד הדברים הכי חשובים לאנשים עם נכות נפשית במטרה להשתלב בעבודה הוא ליווי.

אורלי אורן: אני יודעת שיש דיון בחוק השוויון בנושא התאמות ונגישות.

אורלי אורן: נגישות מאוד משמעותית לאנשים בעלי נכות נפשית היא ליווי ותמיכה תוך כדי עבודה.

אורלי אורן: אני חושבת שהיא צריכה להיכנס כאחת ההתאמות.

אורלי אורן: המעסיקים יקבלו איש שהוא יהיה המלווה של האנשים.

אורלי אורן: למעשה, התמיכה הנפשית מוטלת על המעסיק.

אורלי אורן: אם זה לא יעבור למעסיק וזה יעבור לאיש קשר, אנחנו נקבל תוצאות נהדרות.

אילנה דרוקר: אני מהערוץ הראשון ורציתי לשאול מדוע משרדי הממשלה לא מתקנים תקנות לקלוט בתוכם כ-5% עובדים שהם נכים?

אילנה דרוקר: מדוע משרד הביטחון שיש לו כן תקנה כזאת לא מיישם אותה?

שלום שמחון: האם רשות השידור מיישמת את זה?

אילנה דרוקר: אני מדברת כעובדת.

שלום שמחון: אני חושב שכלל המשק צריך לקחת את זה בחשבון.

שלום שמחון: זה לא יהיה נכון לחשוב שאם משרדי הממשלה יקלטו 5% מהעובדים האלה אז הבעיה תיפתר.

שלום שמחון: חברים, ברשותכם אני רוצה לסכם את הישיבה.

שלום שמחון: אני חושב שהדיון הזה תרם המון לחברי הכנסת.

שלום שמחון: אני רוצה להציע שני מסלולים ואני בכוונה לא רוצה להיכנס לפרטים.

שלום שמחון: ראשית, ועדת הכלכלה תקיים בעוד כשלושה חודשים ישיבה עם ראש המטה לקידום ושילובם בעבודה של אנשים עם מוגבלויות במשרד התמ"ת.

שלום שמחון: האם פרק זמן של שלושה חודשים הוא פרק זמן סביר?

אליעזר כהן: אם הוא יוקם עד אז?

בני פפרמן: הוא יוקם, יש ויכוח גדול עכשיו עם האוצר על התקציב.

שלום שמחון: לכן אמרנו שלושה חודשים.

שלום שמחון: אנחנו נבקש שבישיבה הזאת ישתתפו גם נציגי משרד האוצר ונציגי משרד ראש הממשלה.

שלום שמחון: אנחנו מאוד נשמח אם השר יוכל לבוא לכאן כדי להכריז על זה.

שלום שמחון: אנחנו נשמח גם לשמוע על תוכנית העבודה של המטה לשנת 2005.

שלום שמחון: כמובן שלתוך הדבר הזה ודאי ייכנסו כל הדברים שנאמרו פה על-ידי הדוברים השונים.

שלום שמחון: אני לא אחזור עליהם, אבל הם יהיו בהודעה שלנו לתקשורת.

שלום שמחון: שנית, ועדת הכלכלה תפנה לערוץ הראשון, לערוץ 2, ולערוץ 10, ולכל שאר הערוצים, ונציע להם לעשות קמפיין ציבורי שיראה שלא תמיד המוגבלות של העובד מפריעה לעבודה.

שלום שמחון: אפשר להביא בתקשורת דוגמאות מאנשים בעלי מוגבלויות שמאוד מצליחים בעבודה.

שלום שמחון: זה יקל על מעסיקים לקלוט אנשים כאלה לעבודה.

שלום שמחון: אני בטוח שהגופים התקשורתיים האלו יודעים לעשות את העבודה יותר טוב מאיתנו.

שלום שמחון: הדבר השלישי הוא מבחינתי הכותרת של הישיבה הזאת.

שלום שמחון: ועדת הכלכלה תציע למשרד ראש הממשלה לקבוע את השנה הבאה כשנה של שילובם של אנשים עם מוגבלויות בעבודה.

שלום שמחון: זו תהיה שנה שבה כל המשק הישראלי עושה מאמץ גדול לשילוב אנשים עם מוגבלויות בעבודה.

שלום שמחון: זה יוכנס לבתי הספר ולמקומות התעסוקה.

אליעזר כהן: אפשר להוסיף לזה העדפת קניית שירותים ומוצרים ממפעלים שמעסיקים אנשים עם מוגבלויות.

שלום שמחון: אני חושב שאם ביום העצמאות הבא כל מדליקי המשואות יהיו קשורים לאנשים עם מוגבלויות זה בהחלט יתרום לשינוי בשילובם של אנשים עם מוגבלויות בעבודה.

שלום שמחון: אני הייתי רוצה שוועדת הכלכלה תקרא לראש הממשלה ולשרת החינוך, לקובעי הכותרת של השנה, להכריז על זה שהשנה תהיה שנה של שילובם של אנשים עם מוגבלויות בתעסוקה במשק הישראלי.

שלום שמחון: נדמה לי שזה הדבר החשוב ביותר שאפשר להפיק מהישיבה הזאת.

שלום שמחון: אני מציע לכם להציע את מה שהצעתי פה גם בדיונים הבאים שבהם תשתתפו, ולמקד אותם בכיוון הזה.

שלום שמחון: חברים, נהניתי להיות איתכם.

שלום שמחון: אני מניח שגם האחרים.

שלום שמחון: תודה.