ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 16, פרוטוקול מספר 327, 2004-11-09 12:30

לאה נס: אני גאה לפתוח את הישיבה המשותפת של ועדת המדע והטכנולוגיה וועדת החינוך והתרבות.

לאה נס: זו ישיבה חגיגית לכבוד זכייתם של המדענים הישראלים פרופסור הרשקו ופרופסור צ'חנובר בפרס נובל לכימיה.

לאה נס: וזאת במעמד יושב ראש הכנסת, חבר הכנסת רובי ריבלין, שיעניק להם את מדליית הכנסת בהמשך.

לאה נס: אדוני יושב ראש הכנסת, גבירתי שרת החינוך התרבות והספורט, חברת הכנסת לימור לבנת, שר המדע וממלא מקום השר לאיכות הסביבה חבר הכנסת אילן שלגי, שר המדע המיועד חבר הכנסת בריילובסקי, יושבת ראש ועדת החינוך חברת הכנסת מלי פולישוק, פרופסור הרשקו, פרופסור צ'חנובר, חברי הכנסת, חברי הועדה המשותפת ואורחים נכבדים ומכובדים.

לאה נס: הזכייה של פרופסור הרשקו ופרופסור צ'חנובר בפרס הנובל, הפרס היוקרתי ביותר במדע, מרגשת את כל עם ישראל.

לאה נס: זהו הישג אדיר בכל קנה מידה, ובמיוחד לאור הפוטנציאל העתידי של התגלית שלהם לפיתוח תרופות למחלת הסרטן ולמחלות חשוכות מרפא.

לאה נס: הפרס הוענק להם בזכות עבודה שנעשתה כבר בשנות השבעים, בה חשפו את אחד התהליכים המחזוריים החשובים ביותר בתא שמאפשר את פירוק החלבונים.

לאה נס: למרות שנושא פירוק החלבונים לא היה בחזית המחקר העולמי באותם ימים, אז באותם הימים התעניינו יותר בבניית חלבונים.

לאה נס: הסקרנות המדעית של החוקרים הפנתה אותם לחקור את הנושא הזה.

לאה נס: האנרגיה העיקרית בפיתוחים מדעיים היא הסקרנות של החוקרים.

לאה נס: מדינת ישראל צריכה לשמר את העיקרון הזה.

לאה נס: לשמור על העצמאות של המוסדות והזכות שלהם להפנות משאבים לפי המצוינות של החוקרים.

לאה נס: אם לא נטפח את מערכת החינוך האקדמית ממנה ניזונים המדענים בתחילת דרכם תחמיר תופעת בריחת המוחות, והפוטנציאל האדיר של ההון האנושי בישראל, המשאב היחיד שלנו, ידעך.

לאה נס: מעמדה של מערכת ההשכלה הגבוהה ואוניברסיטאות המחקר הם אלה שיקבעו את תדמיתה של ישראל, יעצבו את ערכי החברה הישראלית כבעלת מערכת חינוך מתקדמת ותשתית מדעית טכנולוגית ברמה בינלאומית, שגם משמשת כמוקד הזדהות ליהדות העולם.

לאה נס: הפרס האישי שקיבלתם הוא מסר ועידוד לקידום המחקר והפיתוח הטכנולוגי שהם הקטר שמוביל את הצמיחה הכלכלית.

לאה נס: ועל כל אלה ברכות ויישר כוח גדול.

לאה נס: גבירתי, יושבת ראש ועדת החינוך התרבות והספורט, יושבת ראש ועדת המדע לשעבר.

מל פולישוק-בלוך: ברוכים הבאים לכנסת ישראל ביום מאוד מאוד חגיגי ומרגש מבחינתי, נכבדיי כולם, שיושבים פה מיושב ראש הכנסת, שרים נכבדים.

מל פולישוק-בלוך: החזון שלי כחברת כנסת, מאז שהגעתי לבית הזה, אני יכולה לתמצת אותו בשתי מילים: זה הון אנושי.

מל פולישוק-בלוך: ההון האנושי של מדינת ישראל – וזאת המטרה שלי – לקדם ולטפח את ההון האנושי כי בזה עתידנו.

מל פולישוק-בלוך: הרבה לפני, הממציא האמריקאי תומס אדיסון אמר שגאוניות היא אחוז אחד של השראה ותשעים ותשעה אחוזים של זעה.

מל פולישוק-בלוך: אין לי ספק שבמקרה שלנו מדובר ביותר מאחוז אחד של גאוניות, אבל כאשר אנחנו כאן מכבדים את פרופסור הרשקו ופרופסור צ'חנובר, חתני פרס נובל לכימיה, אנחנו מעריכים את האשראי לקראת הערך שלהם, אנחנו מוקירים את עבודתם הקשה, ואנחנו גם צריכים לשים דגש על הזעה.

מל פולישוק-בלוך: זה התפקיד שלנו כאן בכנסת ובממשלה.

מל פולישוק-בלוך: נכון שהזכייה שלכם, פרופסורים נכבדים, מוסיפה את שמכם לפנתאון הנצח של המדענים, ובודאי מפארת את מוסד הטכניון שבו אתם עובדים, עבדתם וחוקרים – אתם עדיין עובדים בטכניון?

קריאה: עובדים.

קריאה: כן.

מל פולישוק-בלוך: ובודאי מכבדת את מדינת ישראל שבה אתם חיים ופועלים, ואני מקווה שזה יהיה כך להרבה שנים בעתיד.

מל פולישוק-בלוך: אבל, בכדי שנוכל לחזות בעוד מדענים דגולים כמוכם, אנחנו, מדינת ישראל, צריכים להעריך מחדש את היחס שלנו למדע.

מל פולישוק-בלוך: בעוד שההשראה, כפי שאמרתי, זה עניין אישי ונובעת מגאוניותו של היחיד, המדינה חייבת לחלוק בעול הזיעה עם המדענים.

מל פולישוק-בלוך: על המדינה לאפשר למדענים להתרכז אך ורק במחקר שלהם, ולחסוך מהם את המאבק המתמיד על כספי המחקר.

מל פולישוק-בלוך: התמזל מזלי, ואולי זריזותי כי רבה, וכך אמר לי פרופסור צ'חנובר באותה שיחת טלפון, את הראשונה שמצלצלת מהכנסת והממשלה.

מל פולישוק-בלוך: נורא שמחתי להיות הראשונה שמצלצלת אבל גם חטפתי על הראש.

מל פולישוק-בלוך: כי את כל האנרגיות ואת הדברים הרבים יש לך לומר, ואחר כך גם אמרת בתקשורת, אני אומרת אותם מאז שאני כאן בכנסת.

מל פולישוק-בלוך: ואני חושבת, וכך אמרתי לך גם בשיחת הטלפון, שאנחנו צריכים להשתמש באירוע הראשון, אבל לא חריג, אני מקווה, כדי לרומם את הנושא ולשים אותו על סדר היום הציבורי, את נושא המדע במדינת ישראל.

מל פולישוק-בלוך: אז אנחנו צריכים לעזור לכם בזיעה, לחסוך מכם, ואתה סיפרת על זה שאתה כל הזמן משקיע הרבה מאוד שעות בגיוס כספים וזה מונע ממך לעבוד במעבדה.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו צריכים, אנחנו המדינה, לשפר ולחדש ולממן אמצעי מחקר, מעבדות ומחשוב ולא למסות את אלה שעוסקים במחקר.

מל פולישוק-בלוך: על המדינה להבטיח את יציבותם הכלכלית של המוסדות להשכלה גבוהה ולא לקצץ עוד פעם ועוד פעם בתקציב האחרון שמחזיר אותנו שמונה שנים אחורנית.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו צריכים לדאוג לצמיחת דור חדש של חוקרים צעירים על ידי כך שנעודד אותם להצטרף לאקדמיה ולא להבטיח אותם לארצות הניכר.

מל פולישוק-בלוך: ואנחנו צריכים לאפשר, כמובן, חופש מחקר הנקי משיקולים זרים.

מל פולישוק-בלוך: אז אם אנחנו כאן בכנסת, ואתם השרים בממשלה, נכיר במדע ובטכנולוגיה כבסיס מרכזי לקיומה ולשגשוגה של המדינה במאה העשרים ואחת, לא רק שעתידנו כאן בישראל מובטח, אלא נזכה לראות עוד הרבה מדענים ישראלים ההולכים בדרך שסללו עבורם פרופסור הרשקו ופרופסור צ'חנובר.

מל פולישוק-בלוך: אדוני היושב ראש, הבמה שלך.

ראובן ריבלין: תודה רבה לגבירותיי יושבות ראש הוועדות – ועדת המדע, ועדת החינוך והתרבות, גבירתי שרת החינוך התרבות והספורט, רבותיי סגני השרים וחברי הכנסת, השר שלגי, אנשי האקדמיה, חברי וחברות הכנסת וכמובן לבסוף הפרופסורים צ'חנובר והרשקו.

ראובן ריבלין: אני הכנתי נאום בכתב אבל אני מבקש לדבר אליכם ואל ראשי האקדמיה מתוך הלב, כמלים היוצאות מהלב ומבקשות לבוא אל לב.

ראובן ריבלין: שליח ציבור, לפני תפילת מוסף בתפילות ראש השנה ויום כיפור, ימים נוראים, פותח בתפילה אישית שלו כלפי הקדוש ברוך הוא ואומר: הנני עני ממעש עומד נרעש ונפחד.

ראובן ריבלין: ובשם הכנסת, אני אומר לכם: הנני העני ממעש עומד נרעש ונפחד, כאשר אנחנו כאן מקיימים בכנסת טקס שלכאורה הוא לכבודכם.

ראובן ריבלין: ואני יודע שאנחנו בכנסת מבקשים להתכבד בכבוד שהנחלתם לנו.

ראובן ריבלין: יותר מאשר אנחנו מבקשים להנחיל לכם כבוד אנחנו מבקשים להתכבד בכבוד הגדול שהנחלתם אתם לכל מדינת ישראל ולכל עם ישראל.

ראובן ריבלין: אני אומר זאת בצורה הברורה ביותר, משום שאני יודע שפעמים רבות מתדפקים על דלתותינו ראשי האקדמיה ומשוועים למשאבים נוספים.

ראובן ריבלין: ואנחנו, אשר מופקדים על תקציב המדינה כולו, ועל כל אותם דברים שאנחנו צריכים לראותם בראייה כוללת, לפעמים לא נוגעים ולא פוגעים בנקודה עצמה.

ראובן ריבלין: ולא תמיד אנחנו יכולים לרדת באמת לחקר אותם דברים שהם כל כך ברורים, ורצוי אולי שייאמרו פעם נוספת.

ראובן ריבלין: אז אם אנחנו מתכבדים לתת לכם כבוד מתוך שלא לשמה, אולי ייצא גם לשמה.

ראובן ריבלין: והרי נאמר במאמר חז"ל אין החוכמה באה לאדם אלא על ידי טורח.

ראובן ריבלין: אין אדם נולד וכתר חוכמה בראשו.

ראובן ריבלין: ונכון שכל אחד יכול לבוא ולפתח, אבל אנחנו מחויבים בבניית התשתית שתאפשר לכל מי שיכול להגיע להישגים שהדלת תהיה פתוחה בפניו לעשות כן.

ראובן ריבלין: אני רוצה להגיש לכם, על מנת באמת להביע איזו מידת הוקרה של כנסת ישראל, כסמל לאומי, שהרי אני יודע שהיום אתם באים ופוקדים את מקומותיהם ומחוזותיהם של שלושת הסמלים הלאומיים, אתם נפגשים עם ראש הממשלה, אתם נפגשים עם כבוד נשיא המדינה ואתם נפגשים עם כנסת ישראל.

ראובן ריבלין: כמי שאיתרע מזלו, כמעט לא היה צריך לטרוח לגבי פוליטיקאים.

ראובן ריבלין: פוליטיקאי אם הוא נבחר – הוא הבכיר.

ראובן ריבלין: אתם עבדתם קשה מאוד בשביל להנחיל את הכבוד הזה לכם אישית ולכולנו יחד.

ראובן ריבלין: אני מבקש לתת לכם, באמת על מנת שאנחנו נוכל להביע את הוקרתה של הכנסת, לתת לכם את המדליות.

ראובן ריבלין: בקשה.

ראובן ריבלין: המדליה היא מדליה של הכנסת בירושלים.

ראובן ריבלין: תודה רבה לכולכם.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

לאה נס: תודה רבה ליושב ראש הכנסת.

לאה נס: גבירתי שרת החינוך התרבות והספורט.

לימור לבנת: חתני פרס נובל, פרופסור אברהם הרשקו, פרופסור אהרון צ'חנובר, שהיה לי הכבוד להעניק לו לפני שנה את פרס ישראל.

לימור לבנת: והאמת היא, שבכל שנה, בטקס הענקת פרסי ישראל יש התרגשות רבה, אבל השנה, באירוע הזה כאן הצנוע במשכן הכנסת, יש התרגשות רבה יותר.

לימור לבנת: אמרו כבר קודמי, ואני בטוחה שאני מדברת בשם רבים: אנחנו באמת מתרגשים היום.

לימור לבנת: ההישגים שלכם בתחום המחקר הביאו הרבה כבוד וגאווה למדינת ישראל וכמובן גם לעם ישראל.

לימור לבנת: ולפני שאומר מילה אחת שאי אפשר בלעדיה, גם של ביקורת על עצמנו, אני בכל זאת רוצה לומר משפטים אחדים על מה שיש לנו להתגאות בו במדינת ישראל, בהישגים שלנו.

לימור לבנת: מדינת ישראל נמצאת היום במקום השלישי בעולם במספר הפרסומים המדעיים לנפש, אחרי שוויץ ואחרי שבדיה, ומספר הפרסומים הולך וגדל מדי שנה.

לימור לבנת: מאמרים של חוקרים ישראלים מצוטטים בכל העולם.

לימור לבנת: לדוגמה, בתחום מדעי המחשב ישראל במקום הראשון במספר הציטוטים הממוצע למאמר כמובן.

לימור לבנת: בתחום המחקר הביו רפואי אנחנו מקום שלישי בעולם.

לימור לבנת: בתחום הכימיה אנחנו מקום חמישי בעולם, וכך הלאה גם בתחומים נוספים.

לימור לבנת: בשנה שעברה רשמו האוניברסיטאות הישראליות למעלה ממאה פטנטים חדשים בהשוואה ללפני כעשר שנים, שאז היו שישים פטנטים חדשים.

לימור לבנת: יש עליה גם במספר הפטנטים.

לימור לבנת: נרשמו, אם כן, בארצות הברית, ובכל רחבי העולם רוכשים היום מערכות ישראליות בתחומי מחשב, רפואה, תעופה ועוד ועוד.

לימור לבנת: מדינה אחת קטנה, קצת יותר אולי משישה מיליון תושבים אזרחים, והיא בשורה הראשונה של עולם המדע, לצד מעצמות כלכליות.

לימור לבנת: זאת בהחלט סיבה טובה לגאווה.

לימור לבנת: אבל פתחתי ואמרתי שאי אפשר גם בלי מידה של ביקורת עצמית.

לימור לבנת: ואני רוצה להיתלות באילנות גבוהים.

לימור לבנת: פרופסור צ'חנובר אמר את הדברים גם בכלי התקשורת לאחר הזכייה.

לימור לבנת: אני לא יודעת מה הוא יאמר היום, אבל , איך הוא אמר לי קודם במסדרון, הוא קצת התמתן, אבל אין מה להתמתן כאן.

לימור לבנת: אין כאן שום מקום להתמתן.

לימור לבנת: משום שכל ההישגים שאותם הזכרתי קודם נמצאים בסכנה אם לא נפנה או לא נפנה תקציבים ראויים לעידוד המשאב הלאומי הזה, המשאב הלאומי מספר אחת כמובן שיש לנו.

לימור לבנת: אם אנחנו, הממשלה, תמשיך ותקצץ בתקציבי החינוך ובתקציבי ההשכלה הגבוהה, ואם לא נבטיח שימוש נכון ויעיל בתקציבים הקיימים, סופנו חלילה שנאבד את היתרון העצום הזה, את היתרון האנושי הזה, של העם.

לימור לבנת: מערכות החינוך, ובכלל זה כמובן מערכת ההשכלה הגבוהה, היא למעשה, וזה נאמר כאן קודם ואני מסכימה לכל מילה, התשתית הלאומית הגדולה ביותר והמשמעותית ביותר והחשובה ביותר שיש לנו.

לימור לבנת: ואנחנו חייבים להעמיד אותה בראש סדרי העדיפויות שלנו.

לימור לבנת: אמר קודם פרופסור הרשקו שבפגישה עם ראש הממשלה היום הם דיברו על סדרי עדיפויות.

לימור לבנת: ואכן מדובר כאן בסדרי עדיפויות.

לימור לבנת: בארבע השנים האחרונות מערכת החינוך ומערכת ההשכלה הגבוהה ספגו קיצוץ קשה ביותר.

לימור לבנת: בסך הכל, תקציב ההשכלה הגבוהה, מתוך שישה מיליארד שקל קוצץ כמעט במיליארד שקל.

לימור לבנת: זה קיצוץ קשה ביותר, כמעט בלתי נסבל.

לימור לבנת: לא כמעט – הוא בלתי נסבל, קשה, כואב, ומסכן, וזה הדבר החשוב פה, את עתיד מערכת ההשכלה הגבוהה.

לימור לבנת: אני לא מדברת כרגע על תקציב החינוך שזה עניין בפני עצמו, אלא על תקציב ההשכלה הגבוהה, וכמובן מסכן את המשך ההישגים.

לימור לבנת: אנחנו אמנם התמודדנו בשנים האחרונות עם מיתון עולמי, עם קשיים פנימיים, אנחנו מפנים הרבה כסף לתקציב הביטחון.

לימור לבנת: יכול להיות שלא היתה ברירה אלא לקצץ, היתה גם התייעלות כתוצאה מהקיצוצים.

לימור לבנת: אבל ודאי לא בהיקפים האלה, ואסור לנו להפוך את הקיצוצים הללו למדיניות.

לימור לבנת: אסור לנו להמשיך ולבדוק אם הסוס הזה, סליחה על ההשוואה, יכול להמשיך ולחרוש את השדה בלי מזון.

לימור לבנת: כי את סופו של המשל הזה אנחנו מכירים.

לימור לבנת: הניסוי הזה נועד לכישלון.

לימור לבנת: במהלך השנים האלה אני ניהלתי לא מעט קרבות בלימה.

לימור לבנת: במטרה לצמצם ככל שניתן את נזקי הקיצוצים.

לימור לבנת: אבל עכשיו הגיע הזמן לעבור לצמיחה.

לימור לבנת: ואני מאמינה שהיעד שלנו היום, צו השעה, הוא לחזור ולהגדיל את התשתית ואת ההשקעה בתשתית הלאומית החשובה ביותר שיש לנו.

לימור לבנת: אני אומר כאן עוד בהערת סוגריים.

לימור לבנת: דווקא לטובת הממשלה.

לימור לבנת: ההשכלה הגבוהה היא הנושא היחידי שלגביו נקבעה תוכנית רב שנתית לחמש שנים מבחינת תוכנית תקציבית רב שנתית.

לימור לבנת: אין נושא כזה חוץ מאשר נושא ההשכלה הגבוהה למיטב ידיעתי.

לימור לבנת: תוכנית רב שנתית לחמש שנים, אז סליחה, מסילות ברזל גם.

מל פולישוק-בלוך: הקציבו עשרים וארבעה מיליארד ועשרים ושישה מיליארד, ולחינוך ולהשכלה הגבוהה חמישה מיליארד.

לימור לבנת: אני לא מכירה את הנתון הזה.

לימור לבנת: אבל ללא ספק אני הראשונה שאגיד שצריך להוסיף.

לימור לבנת: אני לא מכירה בהשוואה בין מסילות ברזל להשכלת גבוהה.

לימור לבנת: היא באמת השוואה מאוד בעייתית.

לימור לבנת: קשה.

לימור לבנת: כן?

לימור לבנת: אבל במקביל לכל אלה, אנחנו לא יכולים להסתפק כמובן בעניין ההשכלה הגבוהה.

לימור לבנת: מערכת החינוך כפי שהיא צריכה לעבור טלטלה גדולה מאוד.

לימור לבנת: אנחנו חייבים לחלק את המשאבים שעומדים לרשותנו בעניין הזה באופן אופטימלי, וזו למעשה המהפכה שאני מובילה עכשיו בתחום החינוך, בתחום מערכת החינוך, יחד עם שלמה דוברת, שעומד כידוע בראש הוועדה.

לימור לבנת: אנחנו כבר מתחילים ביישום שלה.

לימור לבנת: והיא תתחיל להיות מיושמת בשנת הלימודים הקרובה, תשס"ו.

לימור לבנת: אני רוצה שוב לחזור ולהודות לפרופסור הרשקו, לפרופסור צ'חנובר, על העבודה שהשקעתם.

לימור לבנת: שאני בטוחה שאף אחד כאן בחדר, אולי יש כמה אנשי אקדמיה שמבינים, אבל אנחנו בודאי לא מבינים את הפרטים שלה.

לימור לבנת: אבל אני מקווה שאנחנו יכולים להבין את המשמעויות שלה ואת ההישגים שבהם, ואת ההכלה שזה יעשה על כל המדע, וכמובן על הישגים גם ברפואה.

לימור לבנת: ואני יכולה רק לקוות ולהתפלל שאתם תהיו עמוד האש שבדרכו ילכו עוד רבים רבים ויביאו הישגים גדולים לעצמם, לאקדמיה, לעולם, למדינת ישראל ולעם ישראל.

לאה נס: תודה רבה.

לאה נס: עכשיו שר המדע וממלא מקום השר לאיכות הסביבה, חבר הכנסת אילן שלגי, בבקשה.

אילן שלגי: אדוני יושב הכנסת, גבירותי יושבות ראש הוועדות, שרת החינוך והתרבות, שר המדע המיועד, חתני פרס נובל פרופסור אברהם הרשקו ופרופסור אהרון צ'חנובר, חברי כנסת, נשיא הטכניון, מדענית משרד המדע פרופסורים, נציגי המל"ג, האוניברסיטאות ומשרדי ממשלה, מכובדיי.

אילן שלגי: אני מצטרף לדברי הברכה החמים לפרופסור הרשקו ולפרופסור צ'חנובר על הזכייה בפרס נובל בכימיה.

אילן שלגי: הישגכם המדעיים מעוררים השתאות בארץ ובעולם והעניקו כבוד רב למדינת ישראל, והם מסייעים בחיזוק המדע הישראלי.

אילן שלגי: בנימוקיה למתן הפרס הסבירה האקדמיה המלכותית בשטוקהולם בין היתר, כי החוקרים הלכו כנגד הזרם, נאמנים לחזונם המדעי, וחקרו את האופן בו הגוף מפרק חלבונים בתקופה בה רוב המדענים בתחומם התמקדו בתהליך ההפוך, כיצד הגוף בונה חלבונים.

אילן שלגי: שמעתי הבוקר את פרופסור צ'חנובר אצל ראש הממשלה מביא כדוגמה להוכחה בחשיבותו של החופש האקדמי שאסור בשום אופן להעיז לגעת בו.

אילן שלגי: הישגכם המופלא אינו מעיד רק על הצטיינות אישית שקשה להפריז בחשיבותה, אלא גם על התשתית החברתית, המדעית והלאומית העומדת בבסיסו של ההישג.

אילן שלגי: הזוכים הישראלים בפרס נובל הם פרי מערכת החינוך וההכשרה המקצועית הישראלית.

אילן שלגי: שני זוכי הפרס הם בוגרי בתי ספר ישראלים, למדו רפואה בישראל, ושירתו כרופאים בצה"ל.

אילן שלגי: הם בעלי PHD מאוניברסיטאות ישראליות.

אילן שלגי: עיקר מחקריהם נעשה ונעשים כאן.

אילן שלגי: עד כאן החלק הנחמד ואולי החגיגי בדבריי.

אילן שלגי: הצלחתם הכבירה של פרופסור הרשקו ופרופסור צ'חנובר צריכה לעורר בנו מחשבות, ולאלץ אותנו לבצע חשבון נפש.

אילן שלגי: האם הפרס שניתן על הישגים מדעיים בשנות השמונים מבטא את מעמדה הנוכחי והעתידי של ישראל?

אילן שלגי: האם התשתית המדעית שנבנתה בעמל רב במשך עשרות שנים אינה בסכנה?

אילן שלגי: האם ישראל מתייחסת ברצינות הראויה לפיתוח אוניברסיטאות המחקר שלה?

אילן שלגי: האם אנחנו מקציבים את המשאבים הנחוצים על מנת לשמור על היכולת המדעית שלנו?

אילן שלגי: אני נאלץ לומר לכם במלוא הכנות כי לדעתי התשובה לכך היא שלילית.

אילן שלגי: רוב המדינות המתועשות בעולם הגיעו למסקנה כי למספר ולרמת המדענים יש השפעה מכרעת על התוצר הלאומי הגולמי.

אילן שלגי: גם מדינות בעולם השלישי משקיעות בפיתוח תשתיתן המדעית.

אילן שלגי: האיחוד האירופי הכריז על תוכנית רחבת היקף שמטרתה להגדיל ביותר מחצי מיליון את מספר המדענים ביבשת עד לשנת 2010.

אילן שלגי: בבית הלבן פועל משרד למדיניות מדע שמטרתו העיקרית היא שימור יתרונה הטכנולוגי של ארצות הברית.

אילן שלגי: בישראל, לעומת זאת, אנו חוזים בירידה עקבית בהשקעות במדע ובמחקר המדעי.

אילן שלגי: תקציבי המדענים הראשיים במשרדי הממשלה, תקציבי משרד המדע והטכנולוגיה ותקציב ות"ת ותקציבי ההשכלה לסוגיהם השונים.

אילן שלגי: לאחרונה גם שמענו על רעיון עוועים בנציבות מס הכנסה ובאוצר למסות מלגות למסטרנטים ודוקטורנטים.

אילן שלגי: הקיצוץ בתקציבי ההשכלה הגבוהה והמחקר המדעי מאיימים על הכשרת הדור הבא של מדענים איכותיים ועל יכולתה של ישראל להשיג פריצות דרך מדעיות.

אילן שלגי: מערכת החינוך שלנו מציגה שוב ושוב תוצאות מדאיגות במבחנים הבינלאומיים וגם במבחני המיצב שלנו.

אילן שלגי: הפלא הזה של מדע ישראלי מהמובילים בעולם ומערכת חינוך נחשלת לא יוכל להימשך.

אילן שלגי: אנו חייבים לבצע את הרפורמה בחינוך ולפעול בנחישות ליישם את המלצות כוח המשימה הלאומי, ועדת דוברת, ובמקביל לחזק את תקציבי ההשכלה הגבוהה והמחקר המדעי בישראל.

אילן שלגי: עלינו גם לבלום כל ניסיון להתערבות פוליטית באוניברסיטאות ולא לאפשר בשום אופן פגיעה בחופש האקדמי.

לאה נס: תודה רבה לשר המדע.

לאה נס: ואחרון הדוברים בין השרים זה השר המיועד חבר הכנסת בריילובסקי.

לאה נס: אתה רואה, איזו תחרות להיות שר המדע.

ויקטור בריילובסקי: אורחים יקרים.

ויקטור בריילובסקי: פרופסור הרשקו ופרופסור צ'חנובר.

ויקטור בריילובסקי: נפל דבר בחיי המדע הישראלי, ואין איש שיכול להמעיט בערכו.

ויקטור בריילובסקי: שני מדענים ישראלים מהטכניון פרופסור אהרון צ'חנובר ופרופסור אברהם הרשקו זכו בפרס היוקרתי ביותר בתחום המדע – פרס נובל.

ויקטור בריילובסקי: זוהי הפעם הראשונה שמדענים ישראלים זוכים בפרס נובל בתחום המדעים המדויקים, והדבר בודאי מעלה את המוניטין של המדע הישראלי, ומציב אותו בשורה הראשונה של הקהילות המדעיות בעולם.

ויקטור בריילובסקי: בישראל באמת קיימת תשתית מדעית רחבה מבחינת אנושית, אשר מאפשרת לערוך מחקרים מדעיים ברמות הגבוהות ביותר.

ויקטור בריילובסקי: בכתבי עת מדעיים בינלאומיים אנחנו יכולים לראות מספר לא מבוטל, מספר גדול, של מאמרים של מדענים שלנו.

ויקטור בריילובסקי: ומדובר לא רק בפרסומים, מאמרים, אלא גם במספר רב של רפרנסים על מאמרים כאלה.

ויקטור בריילובסקי: יחד עם זאת, חייבים להתייחס בכובד ראש ובדאגה רבה לאזהרות של חתני הפרס המכובדים על כך שפרס הנובל הראשון יכול להיות גם האחרון.

ויקטור בריילובסקי: הרי המדע והמדענים יכולים לפרוח רק במעבדות מצוידות בציוד חדיש, בזכות טיפוח והכנה מקצועית ברמה גבוהה של אנשים מוכשרים ביותר.

ויקטור בריילובסקי: אינני רוצה למנות את כל הישגי המדע והטכנולוגיה וההשפעה שלהם על החברה.

ויקטור בריילובסקי: ברצוני רק להדגיש את התפתחותם של אמצעי התקשורת החדשים אשר הפכו את העולם שלנו לכפר גלובלי קטן.

ויקטור בריילובסקי: במצב הזה קיימות מדינות אשר חברות במועדון האקסקלוסיבי של הגלובליזציה ויש כאלה שרואים את זה מבחוץ.

ויקטור בריילובסקי: מטרתנו החשובה היא להימנות על אותו מועדון יוקרתי.

ויקטור בריילובסקי: נכון להיום, ישנה שורה שלמה של נסיבות אשר מונעות זאת מאתנו:

ויקטור בריילובסקי: דבר ראשון, קיצוץ תקציב מענקי מחקר הוא ...

ויקטור בריילובסקי: משמעותי שבחוגים מדעיים ניתן לשמוע דעה שמאמרים בסדר גודל כזה הופכים את העיסוק במחקר ללא רלבנטי.

ויקטור בריילובסקי: זה נכון במיוחד למענקים לטובת הקמת תשתית למעבדות, עד כדי כך שאין מספיק כסף כדי לרכוש את הציוד, לשלם ללבורנטים ועוד ועוד.

ויקטור בריילובסקי: דוגמה לזה, חרם מדען ראשי של התמ"ס שאולי הוא הקרן החשובה ביותר בישראל, עוד בשנת 2002 היה מיליארד ושמונה מאות מיליון שקל, ועכשיו רק שמונה מאות מיליון שקל.

ויקטור בריילובסקי: המצב הכלכלי הקשה שבו נמצאת האוניברסיטה הביא להקטנת מספר הקורסים שהאוניברסיטה מציעה לסטודנטים, להפחתת שעות לימודי מעבדה.

ויקטור בריילובסקי: בנוסף לכך, כמות הסטודנטים באודיטוריומים גדלה משנה לשנה.

ויקטור בריילובסקי: היבט נוסף של הבעיה הוא המצב הכלכלי של הסטודנטים והדוקטורנטים.

ויקטור בריילובסקי: מספר המלגות הולך וקטן ועכשיו אפילו מדברים על מיסוי של מלגות, שזה בכלל בלתי אפשרי.

ויקטור בריילובסקי: יש לזכור שבמציאות שלנו כמעט כל הסטודנטים שלנו הם אחרי צבא והם בעלי משפחה.

ויקטור בריילובסקי: וכל אלה בסיטואציה כאשר הידע וההשכלה האנושית הם המשאב העיקרי של מדינת ישראל.

ויקטור בריילובסקי: עלינו לדאוג להעלות את רמת החינוך עוד בבתי הספר.

ויקטור בריילובסקי: ברצוני להדגיש שכדי להבטיח את עתידו של המדע שלנו עלינו להפיק תוכניות מיוחדות עבור תלמידים מחוננים, שיאפשר לנו להגיע למצב שבו המקומות הראשונים באולימפיאדות בינלאומיות למדעים מדויקים יהיו של תלמידים שלנו ולא של תלמידים מאירן וסין.

ויקטור בריילובסקי: נכון להיום אנחנו נמצאים רק באזור של מקום עשרים ותשע, שזה לא כל כך מכובד.

ויקטור בריילובסקי: בסוף דברי אבקש שוב פעם לברך את חתני פרס נובל על ההישגים הנפלאים שלהם, ולבטא תקווה שהישג זה יסייע למדע הישראלי להתגבר על כל הקשיים האלה.

לאה נס: תודה רבה.

לאה נס: הבמה לחתני פרס הנובל, שגם יציגו בקצרה את המחקר, והיות ובמדע עסקינן גם יפתחו את הדיון בנושא עתיד אוניברסיטאות המחקר בישראל.

אהרו צ'חנובר: כבוד יושב ראש הכנסת, שרת החינוך והתרבות, שר המדע היוצא, שר המדע הנכנס, חברי ועדות החינוך והמדע של הכנסת, חברים יקרים.

אהרו צ'חנובר: כבוד גדול לי להיות במעמד זה בו מכבדים נבחרי העם הענקת פרס נובל לכימיה לשני מדענים ישראלים.

אהרו צ'חנובר: הפרס ניתן על התגלית כיצד מפורקים החלבונים בגוף.

אהרו צ'חנובר: החלבונים הם חומרים חשובים מאוד בגוף שלנו, כי הם המכונות של הגוף.

אהרו צ'חנובר: החלבונים מבצעים את כל הפעולות הכימיות והפיזיקליות אשר נחוצות לחיים.

אהרו צ'חנובר: קיימים אלפי חלבונים בגוף שלנו.

אהרו צ'חנובר: כל חלבון הוא תוצר של גן מסוים.

אהרו צ'חנובר: הגן תפקידו ליצור חלבון, והחלבון הוא המכונה.

אהרו צ'חנובר: וכל חלבון חייב להיות מיוצר בזמן הנכון וגם חייב להיות מסולק בזמן הנכון.

אהרו צ'חנובר: אם החלבון לא מסולק, זה כאילו שלא ניתן לסגור את המתג של הרכבת, ואז הרכבת יוצאת משליטה וכמובן שמתרסקת.

אהרו צ'חנובר: ובכן, הסילוק של החלבון חשוב לא פחות מהייצור של החלבון.

אהרו צ'חנובר: השאלה היתה, כיצד הגוף יודע איזה חלבון לסלק או לפרק בזמן הנכון מתוך אותם אלפי החלבונים.

אהרו צ'חנובר: כיצד למצוא את החלבון המסוים אשר גמר את תפקידו ואשר צריך לסלק אותו.

אהרו צ'חנובר: כיצד למצוא אותו, לאתר אותו ולסלק אותו בזמן הנכון.

אהרו צ'חנובר: ועיקר התגלית שלנו היתה שהגוף או התאים מסמנים את החלבון הזה על ידי קישור לחלבון אחר שנקרא אוביקטויטין כי הוא נמצא בכל תא ותא.

אהרו צ'חנובר: והקישור הזה של החלבון ליוביקויטין הוא הסימן, הוא תו המוות, אשר גורם לפירוק החלבון.

אהרו צ'חנובר: הוא מוות לחלבון, אבל הוא כמובן תג החיים לתא, כי זה נחוץ לפעולה התקינה של התא.

אהרו צ'חנובר: סגירת המתג חשובה לא פחות מפתיחת המתג.

אהרו צ'חנובר: התחלתי לחקור נושא זה לפני כשלושים וחמש שנה, בעת השתלמות לאחר דוקטורט בארצות הברית, ולאחר שחזרתי ארצה והקמתי את מעבדתי בפקולטה לרפואה של הטכניון.

אהרו צ'חנובר: פריצת הדרך הושגה עשר שנים לאחר מכן, לפני עשרים וחמש שנה, בעזרת צוות המחקר שלי באותה מעבדה.

אהרו צ'חנובר: בצוות זה היה באותו זמן אהרון צ'חנובר, שהיה סטודנט לתואר דוקטור בהנחייתי, ונתן עזרה כבירה במרץ העצום האופייני לו, שתכף תיווכחו בו.

אהרו צ'חנובר: כמו כן תרם תרומות חשובות למחקר זה ארוין רוז, השותף השלישי לפרס הנובל, שהיה אז שותף למחקר זה מארצות הברית.

אהרו צ'חנובר: חשיבות התגלית הובהרה בעיקר בעשר, חמש עשרה השנים האחרונות, כאשר התברר במכוני מחקר רבים בעולם כי למערכת היוביקויטין לפירוק חלבונים יש תפקידים רבים וחשובים, כמעט בכל תהליך ותהליך בגוף, בבקרה של חלוקת תאים, בתהליכי התמיינות, בתהליכים של העברת אותות, בתיקון נזקים בדי.

אהרו צ'חנובר: אן.

אהרו צ'חנובר: איי וכמעט אין תהליך בסיסי בגוף אשר בו אין בו תפקיד למערכת היוביקויטין.

אהרו צ'חנובר: מערכת היוביקויטין חשובה כי החלבונים הם חשובים, וסילוק החלבונים חשוב באותה מידה כמו הייצור של החלבונים.

אהרו צ'חנובר: כמו כן התברר על ידי חוקרים אחרים שהפירוק של החלבונים חשוב במחלות רבות כגון סרטן, מחלת פרקינסון, ציסטיק פיברוזיס ועוד.

אהרו צ'חנובר: במבט לאחור נראה כי הגענו להישג זה בגלל שבחרנו בנושא ייחודי אבל חשוב, ודבקנו במטרה של פיענוח הנושא הזה במשך שנים רבות.

אהרו צ'חנובר: ואני חושב שהלקח מהמקרה שלנו הוא: במדינה קטנה כמו מדינת ישראל הוא לאתר נושאים ייחודיים אבל חשובים שבהם לא עוסקים מכוני המחקר הגדולים בעולם, לדבוק בפיתוח מקורי של נושאים אלה לאורך זמן.

אהרו צ'חנובר: רק כך נוכל להוביל בקנה מידה בינלאומי בנושאים ספציפיים.

אהרו צ'חנובר: זה נכון במדע, זה נכון בתעשייה, זה נכון בתחומים רבים אחרים.

אהרו צ'חנובר: עלינו לאתר נושאים ספציפיים ולעשות עבודה מקורית וייחודית בזה.

אהרו צ'חנובר: אז נוכל להוביל בקנה מידה בינלאומי.

אהרו צ'חנובר: הישג משמעותי במדעי הטבע , מדע הרפואה, לא מושג על ידי איש אחד.

אהרו צ'חנובר: דרושה העזרה של קבוצת מחקר, ותמיכה של המשפחה ושל החברים.

אהרו צ'חנובר: אני רוצה להודות בראש ובראשונה לאשתי, יהודית, היא יושבת כאן, על תמיכה ומסירות אין קץ במשך יותר מארבעים שנה כבר.

אהרו צ'חנובר: לא נראה – אבל זו עובדה.

אהרו צ'חנובר: גם בבית וגם שנים רבות במעבדה היא עזרה לי.

אהרו צ'חנובר: בקבוצת המחקר במיוחד ברצוני לציין בין האנשים הרבים שהושיטו עזרה את הסיוע המסור במשך שנים רבות של אנשים שלא כאן

אהרו צ'חנובר: אבל אולי שומעים אותנו בטלביזיה – חנה הלר, דבורה גנות, אסתר איתן, קלרה סגל – אני הייתי רוצה להודות להם.

אהרו צ'חנובר: כמו כן הייתי רוצה להודות לתלמידי מחקר רבים, דוקטורנטים רבים, אשר השתתפו בתהליך הזה במשך השנים הרבות.

אהרו צ'חנובר: לכל האנשים האלה היה חלק חשוב מאוד בפיענוח מערכת היוביקויטין בפירוק חלבונים .

אהרו צ'חנובר: עד כאן בענייני תודות וחגיגות.

אהרו צ'חנובר: עכשיו קצת תוכחות.

אהרו צ'חנובר: אני רוצה לנצל הזדמנות זו במעמד נבחרי העם אשר מופקדים על המדע והחינוך במדינת ישראל להתריע על המצב החמור של החינוך וההשכלה הגבוהה במדינת ישראל.

אהרו צ'חנובר: מערכת ההשכלה הגבוהה במדינת ישראל נמצאת בסכנה של קריסה.

אהרו צ'חנובר: קריסה.

אהרו צ'חנובר: אני מגדיר את זה.

אהרו צ'חנובר: המצב הולך ומידרדר בשנים האחרונות.

אהרו צ'חנובר: אנחנו מתקדמים במהירות לעבר הקו האדום.

אהרו צ'חנובר: לדוגמה, אביא את המוסד שלי, הטכניון, זו רק לדוגמה, אשר היה תמיד מוסד שמרני, מאוזן תקציבית וכעת בגלל כל הקיצוצים נמצא בגירעון נוראי עד כדי סכנת סגירה, שאלמלא השתמשו ברזרבות המוסד היה צריך להיסגר.

אהרו צ'חנובר: נכון שהמצב הכלכלי הנוכחי לא מזהיר, אבל גם בעבר היו תקופות של צנע ומיתון שבהם למרות הכל ידעו האבות המייסדים של המדינה לתת עדיפות לחינוך ולהשכלה, למרות המצב הכלכלי הקשה.

אהרו צ'חנובר: עתידנו נמצא בחינוך, בהשכלה הגבוהה ובמחקר.

אהרו צ'חנובר: ללא חינוך, ללא השכלה גבוהה ומחקר תאבד מדינת ישראל את יתרונה האיכותי.

אהרו צ'חנובר: עליכם נבחרי העם ונבחרי הציבור מוטלת החובה החשובה להחזיר את החינוך וההשכלה הגבוהה לעדיפות גבוהה בסדר העדיפויות הלאומי שלנו.

אהרו צ'חנובר: ושמענו דברים כאלה.

אהרו צ'חנובר: שמענו את זה מכם.

אהרו צ'חנובר: מלים יפות, מלים נכונות, ועכשיו, ברשותכם, גם היינו רוצים לראות מעשים.

אהרון צ'חנובר: אחר הצהריים טובים לכולם.

אהרון צ'חנובר: גם אני כמו מורי לשעבר פרופסור הרשקו, מאוד נרגש מהמעמד המיוחד הזה.

אהרון צ'חנובר: אני מכיר את הכנסת מתמונות כשאני מסתכל בטלביזיה.

אהרון צ'חנובר: וחוץ משרת החינוך, שראיתי בטקס פרס ישראל, ואת נשיאי האוניברסיטה שלי – פרופסור תדמור לשעבר ופרופסור אפלויג שאני פוגש אותם כשהייתי בא לבכות על תנאים קשים- את כולם בעצם אני מכיר ממראות פה וגם בעיתונות.

אהרון צ'חנובר: ובאמת, אני נרגש מן המעמד.

אהרון צ'חנובר: עוד הערה אחת קטנה בקשר לאיות השם שלי.

אהרון צ'חנובר: השם הוא שמו של אהרן אח משה מן התנ"ך והוא מאוית בכתב חסר בתנ"ך ולא ב"וו".

אהרון צ'חנובר: כך אמא שלי קראה לי וכך אני מבקש להיקרא עד סוף ימי.

אהרון צ'חנובר: אחי ששירת את המדינה בכל מיני עניינים בעבר נלחץ על ידי בן גוריון המנוח לעברת את שמו.

אהרון צ'חנובר: ואז הוא בא אלי והתייעץ אתי בעניין הזה, ואמרתי לו: תשמע, זה הדבר היחיד שאנחנו סוחבים מן הבית.

אהרון צ'חנובר: זה הזיכרון החי היחידי שיש לנו מאבא.

אהרון צ'חנובר: תנו לישראלים ולאמריקאים לרסק את השיניים שלהם על השם הזה.

אהרון צ'חנובר: אני נשאר עם השם הזה.

אהרון צ'חנובר: ואז הוא נסע לארצות הברית, והיה ראש המשלחת של משרד הביטחון, עם השם הקשה הזה וקיבלנו החלטה לדבוק בדבר הזה.

אהרון צ'חנובר: אנחנו דבקים גם בשם הפרטי וגם בשם המשפחה.

אהרון צ'חנובר: עכשיו - איפה אנחנו נמצאים היום.

אהרון צ'חנובר: צריך להתייחס אל המעמד הזה בכל אופן באופן פרופורציונלי ואולי קצת פילוסופי.

אהרון צ'חנובר: עד לפני ארבעה שבועות הייתי אזרח אלמוני.

אהרון צ'חנובר: אני מעריך שגם פרופסור הרשקו.

אהרון צ'חנובר: והנה, באו שבדים מכובדים והודיעו לנו בטלפון שבעקבות תגלית שעשינו לפני עשרים וחמש שנה קיבלנו על זה פרס, ותסתכלו איזו מהומת אלוהים.

אהרון צ'חנובר: לא ישנים בבית, והעיתונאים קופצים, והטלביזיות משדרות.

אהרון צ'חנובר: יש בזה משהו טיפה פתטי שנזקקנו לאישור שבדי כדי לקבוע לעצמנו את סדרי העדיפויות הלאומיים והחברתיים שהיו ידועים לנו.

אהרון צ'חנובר: בסך הכל עשינו את זה לפני עשרים וחמש שנה.

אהרון צ'חנובר: אתם אולי לא יודעים, אבל מבחינה ביולוגית מה שקרה לי, ואני מבטיח לכולכם מעבר לגיל מסוים, בארבעת השבועות האחרונים איבדתם כולכם כמה מיליוני תאי מוח.

אהרון צ'חנובר: זה תהליך קבוע שמתרחש אצל כולנו.

אהרון צ'חנובר: אנחנו איך שהוא מסתדרים עם התהליך ועוקפים אותו.

אהרון צ'חנובר: אני מבטיח לכם שלא קרה דבר.

אהרון צ'חנובר: לא נוספה לי נקודת איי.

אהרון צ'חנובר: קיו אחת.

אהרון צ'חנובר: וקיבלנו אישור משבדיה, ואולי טוב שכך.

אהרון צ'חנובר: בואו נתייחס לזה לא עד כדי כך בציניות וננסה באמת את התנופה הזאת ואת ההכרה הבינלאומית כדי באמת למצות ממנה את הטוב ביותר.

אהרון צ'חנובר: מבחינתי, אני בארץ הזאת וכל השכלתו כחול לבן, למעט פה ושם גיחות לפוסט דוקטורט, גן ילדים, בית ספר עממי, תיכון, אוניברסיטה עברית – בכל הצדדים שלה, בית הספר לרפואה המהולל של הדסה שאני גאה בו עד עצם היום הזה.

אהרון צ'חנובר: לימודי מסטר אצל פרופסור בנימין שפירא המנוח, יעקוב ברטנא ואחרים.

אהרון צ'חנובר: לאחר מכן שירות בצה"ל ביחידה קרבית והכל במדינת ישראל.

אהרון צ'חנובר: הכל כחול לבן אמיתי.

אהרון צ'חנובר: ובהסתכלות אחורה, מדינת ישראל כולה, ואני אולי כבר אשתמש בהזדמנות לעבור אל הנושא, אני לא ארחיב בנושא שאברהם דיבר עליו, בנושא ההישג עצמו, ואני לא אלאה אתכם בפרטים על תחלופת חלבונים, למעט להגיד לכם שאנחנו לא קרטון ולא עץ.

אהרון צ'חנובר: אנחנו בתהליך של תחלופה מתמדת כל הזמן מסיבות טובות מאוד.

אהרון צ'חנובר: כי אחרת לא היינו מה שאנחנו.

אהרון צ'חנובר: מדינת ישראל כולה היא בעצם תוצר החינוך שלה.

אהרון צ'חנובר: הכל.

אהרון צ'חנובר: כל מה שיש פה.

אהרון צ'חנובר: כלכלה, רפואה, חקלאות.

אהרון צ'חנובר: ביטחון.

אהרון צ'חנובר: הכל בא ממערכת החינוך.

אהרון צ'חנובר: הכל יושב על ההון האנושי.

אהרון צ'חנובר: ומה שאני קורא נכסי הניידי של עם ישראל.

אהרון צ'חנובר: לא נכסי דלא ניידי אלא נכסי ניידי, כי אבא שלי למד בחדר בפולין, והביא אתו למדינת ישראל.

אהרון צ'חנובר: הוא למד גם צרפתית ומתמטיקה ואנגלית, הכל הוא למד בחדר בפולין.

אהרון צ'חנובר: הוא הביא את זה אתו למדינת ישראל, וכך יהודים רבים שבאו מכל קצוות תבל, מצפון אפריקה, מכל מקום, הביאו אתם את התרבויות השונות, יצקו אותם לתוך המדינה, ונוצרו כמה אוניברסיטאות.

אהרון צ'חנובר: בעצם יצקו את החדר לתוך מוסדות קצת יותר מסודרים.

אהרון צ'חנובר: והאוניברסיטאות אגב זקנות ממדינת ישראל.

אהרון צ'חנובר: מבוגרות ממדינת ישראל.

אהרון צ'חנובר: הטכניון חוגג עכשיו שמונים שנה לקיומו.

אהרון צ'חנובר: ואני שואל את עצמי לפעמים, אני באמת מתגעגע לימי התום האלה, שבתקופות מאוד מאוד קשות, אני זוכר את עצמי כילד, אני זוכר את החוג למקרא שניהל בן גוריון בביתו יחד עם פרופסור גבריהו המנוח.

אהרון צ'חנובר: אני זוכר את האוניברסיטה העברית בירושלים.

אהרון צ'חנובר: אני זוכר את השמות הענקיים האלה: את פרופסור קלוזנר המנוח, אני תמיד ככה יותר רץ לכיוון מדעי הרוח.

אהרון צ'חנובר: או פרופסור בנימין מזר שהיה נשיא האוניברסיטה, מגדולה הארכיאולוגים.

אהרון צ'חנובר: או המשוררת לאה גולדברג והכל בתקופה שבה קלטנו מאות אלפי עולים.

אהרון צ'חנובר: אני זוכר את מחנה דוד בכניסה לחיפה.

אהרון צ'חנובר: אני חיפאי.

אהרון צ'חנובר: וההורים שלי היו לוקחים אותי.

אהרון צ'חנובר: ואנחנו אימצנו במשפחה שלנו כל חורף ילד מתורכיה בשם אוריאל ולקחנו אותו לשלושה חורפים אלינו הביתה.

אהרון צ'חנובר: פשוט ההורים שלי נסעו למחנה, היה איזה מן מנהג כזה, לקחו את הילד כדי שהוא לא יגור עם ההורים ולא יקבל דלקת ריאות באוהלים הדולפים האלה.

אהרון צ'חנובר: ולקראת פסח היינו מחזירים אותו חזרה למחנה דוד.

אהרון צ'חנובר: ובאותה תקופה ממש, סימולטנית שקלטנו אלפי עולים, מערכת החינוך, והטכניון החל לטפס מבניין בהדר הכרמל לקמפוס מפואר בנווה שאנן, ואוניברסיטת תל אביב התחילה רק לצמוח, ג'ורג' וייס החל רק להקים את הקמפוס.

אהרון צ'חנובר: האוניברסיטה העברית, אני זוכר, אני באתי לטקס הדיפלומה של אחי ב-58', קמפוס גבעת רם רק נחנך, האמפיתיאטרון הקטן הזה מהאבן הכיל את כל אלה שבאו לטקס, שהיום הוא אפילו לא יכיל את הבוגרים עצמם בלי ההורים והמשפחות שלהם.

אהרון צ'חנובר: והאוניברסיטה העברית שירדה מהר הצופים ונזרקה אל רחבי ירושלים אל טרסנטה ומגרש הרוסים, שבו אני בעצמי למדתי רפואה וזואולוגיה, התחילה להתקבץ בקמפוס יוצא מן הכלל בגבעת רם.

אהרון צ'חנובר: ובאותה תקופה קלטנו עולים, וגם נלחמנו בפדאיון וגם היה מבצע סיני, וגם הכל.

אהרון צ'חנובר: והנה היום, אנחנו טיפה רואים כשאנחנו כבר הרבה יותר חזקים, והרבה יותר מבוססים ומוכרים בעולם, אנחנו רואים סדקים.

אהרון צ'חנובר: אני שואל את עצמי איך קרו הדברים .

אהרון צ'חנובר: ובאמת אין לי תשובה לעניין הזה.

אהרון צ'חנובר: ואולי זה סתם איזה מן געגועים לתקופת ילדות ולתקשורת כזאת מפולטרת ומסוננת, שלא הסבירה לנו תמיד את הכל.

אהרון צ'חנובר: ותמיד כוחותינו חזרו בשלום לבסיסם וכל הדברים האלה.

אהרון צ'חנובר: אבל בכל זאת היה איזה משהו יצירתי חזק מאוד בתקופה הזאת שנתן המון השראה.

אהרון צ'חנובר: הדברים הכי קשים יכולים להתבצע סימולטנית עם היצירות הגדולות ביותר.

אהרון צ'חנובר: ולא בכדי הזכרתי את השמות הענקיים האלה, שבמקרה היו מהאוניברסיטה אבל גם בטכניון: פרופסור אולנדורף ואחרים שהיו מייצגי המדע הגדול והאחים צונדק בירושלים שהיו פרופסורים לאנדוקרינולוגיה ולתהליכי רבייה.

אהרון צ'חנובר: ואני שואל את עצמי מה קרה לנו.

אהרון צ'חנובר: אני הרי כן מצטרף למה שאמרה שרת החינוך ואומר: רבותיי, אנחנו טיפה מפונקים.

אהרון צ'חנובר: הביקורת שלנו, בוא לא נשכח.

אהרון צ'חנובר: אנחנו קורסים ומתרסקים זה נכון.

אהרון צ'חנובר: אבל הביקורת עדיין יושבת על גב של מוסדות יוצאים מן הכלל.

אהרון צ'חנובר: בואו לא נשכח את זה.

אברהם הרשקו: אמרתי בסכנת קריסה.

אהרן צ'חנובר: בסכנת קריסה.

אהרן צ'חנובר: כן.

אהרן צ'חנובר: אני תכף אגיע גם לדברי הביקורת ולמה שקורה אולי באופן פרטני יותר.

אהרן צ'חנובר: אבל אנחנו יושבים על תשתית איתנה.

אהרן צ'חנובר: ניבנו כאן אוניברסיטאות.

אהרן צ'חנובר: יושבות כאן שבע אוניברסיטאות מחקר.

אהרן צ'חנובר: וקרה כאן דבר מאוד חשוב, וזה הקמת המכללות, אני גם אתייחס אל המכללות, שהצליחו לפתוח בבת אחת מניפה עם כי חסרת ביקורת, ואני אתייחס לזה, והכל כמובן לפי דעתי.

אהרן צ'חנובר: עוד פעם, אמרתי לכם, לא נעשיתי חכם יותר ולפני שבועיים לא הייתם קוראים לי לפה.

אהרן צ'חנובר: והאישור השבדי – טוב, נו.

אהרן צ'חנובר: אנחנו יושבים על דבר חזק מאוד, ואני בהחלט מדבר את הדברים של השרה לבנת.

אהרן צ'חנובר: אבל מה בכל זאת קורה בחינוך הגבוה?

אהרן צ'חנובר: ואני ככה אספתי לעצמי אירועים מהתקופה האחרונה ממה שקורה, ואני חושב שאנחנו נמצאים בתהליך קשה שהוא תהליך אקראי.

אהרן צ'חנובר: והתהליך הזה בעצם מפגיש שני לוחות זמנים שהם בלתי אפשריים.

אהרן צ'חנובר: אבל הם לגיטימיים.

אהרן צ'חנובר: שני לוחות הזמנים לגיטימיים.

אהרן צ'חנובר: אני תמיד אמרתי שצריך להפריד ואני שמח לשמוע מהשרה, שמעתי גם מהנשיא, שהמערכת בכל זאת נכנסה לאיזה שהוא תהליך של ייצוב בזמן האחרון, ייצוב עדיין ברמה נמוכה.

אהרן צ'חנובר: עדיין דורשים זינוק אבל ייצוב.

אהרן צ'חנובר: נפגשים כאן שני לוחות זמנים בלתי אפשריים.

אהרן צ'חנובר: לוחות זמנים של התהליך הדמוקרטי במדינת ישראל, שגם בימים כתיקונם הוא תהליך בן ארבע שנים.

אהרן צ'חנובר: יש מפלגות, אנחנו משטר רב מפלגתי, פריימריז.

אהרן צ'חנובר: כשאומרים פריימריז זה תמיד בקונוטציה שלילית, אני אומר פריימריז זה תהליך שהמפלגות בחרו בו כדי לקיים.

אהרן צ'חנובר: ..

אהרן צ'חנובר: לא משנה כרגע מי מייצג את מה בתוך התהליך הזה.

אהרן צ'חנובר: אבל זה תהליך לגיטימי.

אהרן צ'חנובר: ולוחות הזמנים באקדמיה הם שונים לחלוטין.

אהרן צ'חנובר: האקדמיה אינה מוצר מדע.

אהרן צ'חנובר: הסעודים אם ייקחו את כל הכסף שיש להם מבארות הנפט הם לא יצליחו לקנות את המוצר הזה.

אהרן צ'חנובר: זה מוצר שחייב לגדול בתוך בית.

אהרן צ'חנובר: הסיבה שאני פה ופרופסור הרשקו בודאי פה ולא מתפתים לעזוב היא בגלל שזאת המדינה.

אהרן צ'חנובר: אני דובר את שפתה, מקלל מקללותיה.

אהרן צ'חנובר: אני גם מתבטא הרבה יותר קשה בשפת רחוב הרבה יותר רחובותית ממה שאני מתבטא פה.

אהרן צ'חנובר: כי גדלתי פה.

אהרן צ'חנובר: אני מכיר את הסלנג הצבאי, והכל.

אהרן צ'חנובר: כי טוב פה.

אהרן צ'חנובר: טוב לנו פה.

אהרן צ'חנובר: אבל אני בודאי אשאר פה, בטוח פרופסור הרשקו יישאר פה, וזה ביתנו.

אהרן צ'חנובר: אבל אנחנו עדיין רוצים להבין מה פה קורה למערכת.

אהרן צ'חנובר: והמערכת הזאת איננה מוצר מדע.

אהרן צ'חנובר: להכשיר פרופסור בטכניון, ועזבו פרס נובל.

אהרן צ'חנובר: אני אגב מציע מאוד שנרחיק את הכמיהה הזאת לפרס ואת ההישג הזה מלוח הזמנים.

אהרן צ'חנובר: ישנם מדענים נהדרים במדינת ישראל.

אהרן צ'חנובר: כן יקבלו פרס נובל, ויש לדעתי גם כמה ששווים אותו, אבל לא ניכנס כאן לעניינים אישיים.

אהרן צ'חנובר: המטרה היא לא להשיג פרס נובל, כי הסיכוי לקבל פרס נובל הוא כנראה קטן מהסיכוי להיפגע על ידי ברק.

אהרן צ'חנובר: אני לא חושב שלפתח מדע צריך לקבל פרס נובל.

אהרן צ'חנובר: ולבוא לכנסת וזה.

אהרן צ'חנובר: צריך לפתח מדע טוב וחינוך טוב.

אהרן צ'חנובר: נקודה.

אהרן צ'חנובר: יבוא פרס נובל – יהיה טוב.

אהרן צ'חנובר: זו לא מטרה שאנשים שואפים אליה.

אהרן צ'חנובר: זו גם טעות לחשוב.

אהרן צ'חנובר: קודם כל ציינה השרה בעצמה, מה אני צריך להיכנס לנעליה, שהמערכת הזאת סבלה קיצוצים אחרי קיצוצים.

אהרן צ'חנובר: אמר לי נשיא הטכניון לפני שנה שהיה לי אתו ויכוח על קליטהאצלנו בטכניון.

אהרן צ'חנובר: תלמיד שלי במקרה אמר לי, תשמע, אני מכיר אותו.

אהרן צ'חנובר: .. אבל לא יודע מה יהיה התקציב שלי.

אהרן צ'חנובר: איך אני אשלם לו משכורת?

אהרן צ'חנובר: ואם אני אקלוט אותו ויש לי כרגע תקציב אבל יודיעו לי מחר שהתקציב קוצץ בעוד ארבעה אחוז כי הממשלה החליטה להוריד פה מאה ארבעים מיליון דולר ומשרד החינוך בהיותו אחראי על שש עשרה אחוז מהתל"ג יסבול מזה שישים מיליון שקל והאוניברסיטאות כתוצאה מזה יסבלו מזה ארבעים מיליון שקל?

אהרן צ'חנובר: אז לא יהיה לשלם משכורת לך, שאתה כבר יושב אצלי על ה-pay roll ואיך אני אבטיח אותו.

אהרן צ'חנובר: והקיצוצים האלה בסופו של דבר גם אוניברסיטאות נדרשות לייעול, ואני לא תמים שגם האוניברסיטאות נדרשות עדיין לתיקונים.

אהרן צ'חנובר: והתיקונים מתבצעים בתוך תהליך.

אהרן צ'חנובר: ואני אגע גם בזה.

אהרן צ'חנובר: אבל בסופו של דבר זה כמו מינשה

אהרן צ'חנובר: אוזן, של אותו ברון מהולל ...

אהרן צ'חנובר: לקצץ ולקצץ ולקצץ ולקצץ...

אהרן צ'חנובר: מדובר בייחוד בהזרמת דם צעיר.

אהרן צ'חנובר: אני תמיד אומר שעתידי מאחורי.

אהרן צ'חנובר: והכף הכי גדול שלי זה כמובן לבוא למעבדה ולראות את העתיד.

אהרן צ'חנובר: הסטודנטים הנהדרים האלה שזורקים את התוצאות כל בוקר ואתה יושב אתם.

אהרן צ'חנובר: כי כנראה שהסיכוי לגלות עוד מערכת יוביקוית הוא קטן מאוד.

אהרן צ'חנובר: הוא כמעט אפסי.

אהרן צ'חנובר: הקיצוצים האלה אני שמח שהם נפסקו אבל הם היו באמת בלב העניין.

אהרן צ'חנובר: אבל זה לא רק קיצוצים.

אהרן צ'חנובר: כבר מישהו הזכיר פה.

אהרן צ'חנובר: יש כאן איזו התנהגות מאוד מאוד ארטית של המערכת הפוליטית.

אהרן צ'חנובר: התנהגות לא מכובדת.

אהרן צ'חנובר: חברי כנסת, מטבע הדברים, עם ראייתם, באים כל בוקר עם יוזמה חדשה.

אהרן צ'חנובר: אנחנו כל פעם אני מתעורר בבוקר, פותח את העיתון – טרח, מכה חדשה.

אהרן צ'חנובר: מס הכנסה מס על הזה.

אהרן צ'חנובר: אין לי ויכוח עם מס הכנסה ועל מקורות הכנסה, ואני לא נכנס לסוגיות פוליטיות קשות כמו למה זה כן וישיבות לא.

אהרן צ'חנובר: נעזוב את זה אפילו בצד.

אהרן צ'חנובר: אני לא נכנס לעניין הזה.

אהרן צ'חנובר: יטילו מס הכנסה על מלגות לדוקטורנטים - אין דוקטורנטים במדינת ישראל.

אהרן צ'חנובר: אין.

אהרן צ'חנובר: נגמר.

אהרן צ'חנובר: ייגמר העניין הזה.

אהרן צ'חנובר: החמשת אלפים שקל שהדוקטורנט שלי מרוויח, למה שהוא ירצה, הוא רואה אותי עמל יום ולילה, שישי שבת, נשאר במעבדה עשר בלילה, חי ממשכורת כזאת או אחרת, לא משנה, אף אחד פה לא מדבר על כסף, יודע שעתידו באוניברסיטאות קלוש.

אהרן צ'חנובר: כי אחרי שהוא יגמור את המסטר ויגמור את הדוקטורט, וייסע לפוסט דוקטורט, ואולי יקבל מישרה, ואחרי חמש שנים יעמוד במבחן קביעות קשה, זה לא קביעות כמו בעיריות או כמו במוסדות ציבור.

אהרן צ'חנובר: זה קביעות שנבחנת בעיניים קשות מאוד במוסדות האקדמיים.

קריאה: אולי צריך לבטל את החוג לכלכלה באוניברסיטה העברית בירושלים כי זה מוחם הקודח של יועצי הפוליטיקאים.

אהרן צ'חנובר: תכף נגיע גם לייעוץ הזה.

אהרן צ'חנובר: אבל אני אומר עוד פעם.

אהרן צ'חנובר: הקריירה היא פה מאוד קשה.

אהרן צ'חנובר: אני לא הקרבתי שום דבר, רבותיי.

אהרן צ'חנובר: המשפחה שלי חושבת שהקרבתי.

אהרן צ'חנובר: תשאלו את הבן שלי הוא אומר אני לא יודע איך אבא נראה, תשאיר תמונה.

אהרן צ'חנובר: אבל הקריירה פה היא קריירה מאוד קשה.

אהרן צ'חנובר: בוא אני אתן לכם דוגמה אישית באיזה מסלול אני הלכתי כי אנחנו נמצאים בלב לבו של הדיון.

אהרן צ'חנובר: התחלתי בגן ילדים, בית ספר עממי, ובית ספר תיכון.

אהרן צ'חנובר: הלכתי לאוניברסיטה העברית ולמדתי ארבע שנים רפואה, ואחרי כן החלטתי שרפואה זה לא טוב הלכתי לרשימת מחקר, שאז עוד לא היתה מקובלת בפקולטה.

אהרן צ'חנובר: ואז גמרתי ....

אהרן צ'חנובר: ואחרי זה שרתתי בצה"ל והייתי תלמידו של מורה מצוין במשך חמש שנים, ואחרי כן נסעתי לMIT להשתלמות פוסט דוקטורט, ואז אמרו לי מה עתידי, ואשתי שהיתה רופאה התפטרה מקום העבודה כדי ללוות אותה, וגם לא היה ברור בכלל אם תקבל מישרה.

אהרן צ'חנובר: ואז חזרנו, והתחלתי את הכל מהתחלה.

אהרן צ'חנובר: כמרצה בכיר, פרופסור חבר, פרופסור מן המניין.

אהרן צ'חנובר: מנהל כספים במעבדה ובגיל חמישים, ארבעים וחמש אתה רק את המערכת איך שהוא.

אהרן צ'חנובר: וזו קריירה מהירה, מתייצבת סביבך.

אהרן צ'חנובר: אז יראו הסטודנטים שהעסק הזה הוא כל כך קשה וכל כך לא מבטיח, וזה רק מתקשה, וגם על המס הכנסה.

אהרן צ'חנובר: וזה גמר אותם.

אהרן צ'חנובר: מס הכנסה, אני לא נכנס כאן לפרטים ולתקציבי האוצר, אבל אני אומר: עוד גחמה אחת, התחילה בבאר שבע כי זה התחיל אצל פקיד השומה, פקיד השומה באר שבע לא יעצור.

אהרן צ'חנובר: יעבור לפקיד שומה מרכז, ולפקיד שומה חיפה, והעסק הזה יסחוף אותנו, ואני אומר שצריך לעצור את הגל הזה.

אהרן צ'חנובר: עכשיו, זו רק גחמה אחת.

אהרן צ'חנובר: גחמה שניה, אני קורא לזה גחמה, אני מתנצל.

אהרן צ'חנובר: חברת הכנסת פולישוק היה לי פרופסור לפסיכולוגיה יוצא מן הכלל, זאב פולישוק.

אהרן צ'חנובר: קחו למשל את נושא הפטנטים.

אהרן צ'חנובר: הוא הנושא הכי רגיש והזכויות של הרויאלטיז באוניברסיטאות על הנושא הזה.

אהרן צ'חנובר: מכון ויצמן.

אהרן צ'חנובר: איך לעשות כסף על פטנטים.

אהרן צ'חנובר: עכשיו, הפטנטים זה הדבר הכי רגיש שיש.

אהרן צ'חנובר: אין להם כתובת.

אהרן צ'חנובר: הם מאוד חלקים.

קריאה: זה לא חל על אוניברסיטאות, אז חבל שתרחיב את העניין.

אהרן צ'חנובר: טוב.

אהרן צ'חנובר: אז בואו נעזוב את זה.

אהרן צ'חנובר: בסדר.

אהרן צ'חנובר: הנושא של חיות.

אהרן צ'חנובר: אנחנו במתקפת עולם.

אהרן צ'חנובר: אני נכנסתי הבוקר למתחם המבוצר של משרד ראש הממשלה, אני רוצה להגיד לכם שבית החיות אצלנו בפקולטה דומה למתחם ראש הממשלה.

אהרן צ'חנובר: אי אפשר להיכנס אליו.

אהרן צ'חנובר: פוחדים שיבואו וישמידו לנו את החיות.

אהרן צ'חנובר: דלת כזאת, ודלת כזאת, ודלת כזאת.

אהרן צ'חנובר: ודלת כזאת.

אהרן צ'חנובר: אנחנו נמצאים פה במלחמת עולם כנגד, אני לא רוצה לקרוא להם דעות קדומות, ישנם אנשים מאוד מכובדים כמו דן אלמגור וכולי.

אהרן צ'חנובר: אבל כל הנושא הזה של הארגונים.

אהרן צ'חנובר: וכאן אני לא מדבר על כסף אפילו.

אהרן צ'חנובר: אנחנו לא רוצים שום תקציב שום דבר.

אהרן צ'חנובר: לא ניתן היום לבצע מחקר מסודר שמביא לתרופות.

אהרן צ'חנובר: על מי ננסה את התרופות?

אהרן צ'חנובר: על חולים?

אהרן צ'חנובר: על בריאים?

אהרן צ'חנובר: אם לא ננסה אותן קודם על חיות.

אהרן צ'חנובר: אז נכון שיש לנו כבר חוק.

אהרן צ'חנובר: יש כבר ממונים.

אהרן צ'חנובר: עברנו תהליך מאוד קשה בנושא הזה.

אהרן צ'חנובר: וכבר הגענו.

אהרן צ'חנובר: אבל אנחנו לא נחים בעניין הזה.

אהרן צ'חנובר: אנחנו לא נחים לדקה אחת בעניין הזה.

אהרן צ'חנובר: אני לא רוצה להיכנס לפרטים וניתן תמיד לקיים דיונים.

אהרן צ'חנובר: לא ניתן בשום פנים לקיים דיונים שבהם לוקחים עכבר טרנס גני שעלה עשרות אלפי דולרים, ושורפים אותו, או מוציאים אותו מבית החיות וזורקים אותו לכלבים.

אהרן צ'חנובר: לא ניתן.

אהרן צ'חנובר: אז יש לנו ניסויי חיות.

אהרן צ'חנובר: יש עוד דבר.

אהרן צ'חנובר: ישנו הנושא של הבחינות הפסיכומטריות.

אהרן צ'חנובר: אני לא אכנס.

אהרן צ'חנובר: זה נושא מאוד רגיש.

אהרן צ'חנובר: כי חלו שינויים בתוך המערכת.

אהרן צ'חנובר: היו בחינות פסיכומטריות.

אהרן צ'חנובר: לא עלה כסף.

אהרן צ'חנובר: מישהו רצה למצוא חן בעיני מישהו, והוריד סף, והאוניברסיטאות עמדו בפני שוקת שבורה בעניין הזה.

אהרן צ'חנובר: גם ככה אנחנו מתקשים בסינון של הסטודנטים.

אהרן צ'חנובר: אנחנו רוצים להכשיר את הדברים הטובים ביותר.

אהרן צ'חנובר: ואי אפשר להעביר את העומס מבית הספר התיכון אל האוניברסיטה.

אהרן צ'חנובר: משום שאם יגיעו התלמידים הגרועים, ונוריד את הסף, אז מה יקרה כשנוריד את הסף?

אהרן צ'חנובר: אז נקבל פחות טובים?

אהרן צ'חנובר: למה הם פחות טובים?

אהרן צ'חנובר: כי הם באו ממערכת פחות טובה.

אהרן צ'חנובר: אני מדבר עם חבריי בפקולטות לפיזיקה ומתמטיקה אומרים לי: אנחנו מבזבזים את השנה הראשונה מתוך ארבע שנים על השלמות של התיכון.

אהרן צ'חנובר: אז צריכים להסתכל על המערכת הזאת כמערכת שלמה.

אהרן צ'חנובר: זה לא חוכמה.

אהרן צ'חנובר: סוף מעשה במחשבה תחילה.

אהרן צ'חנובר: עכשיו בנוגע למכללות.

אהרן צ'חנובר: אני מכיר את המלחמה הזאת עם המכללות.

אהרן צ'חנובר: אני מזכיר את זה רק בראשי פרקים.

אהרן צ'חנובר: לא ניתן לקיים דיון פרטני.

אהרן צ'חנובר: אני מודה, אני גם לא למדתי את הפרטים.

אהרן צ'חנובר: נושא המכללות.

אהרן צ'חנובר: אני חושב האלה הן צעד עצום קדימה.

אהרן צ'חנובר: אולי הנשיאים שלי לא יסכימו אתי,...

אהרן צ'חנובר: אבל נפתחה מערכת יוצאת מן הכלל.

אהרן צ'חנובר: ולעומת זאת, הקרב האחרון הוא על התארים השניים והשלישיים.

אהרן צ'חנובר: כי אף אחד הרי לא יודע פה גבול.

אהרן צ'חנובר: ואני מכיר את ארצות הברית.

אהרן צ'חנובר: אתם צריכים להבין, יש מכללות נהדרות.

אהרן צ'חנובר: וסליאן קולג'.

אהרן צ'חנובר: המורים הכי טובים באמריקה באים מתוך מכללות.

אהרן צ'חנובר: אלה מכללות לתואר ראשון.

אהרן צ'חנובר: אין להם אספירציות.

אהרן צ'חנובר: אני אומר עוד פעם, אספירציות לא במובן השלילי.

אהרן צ'חנובר: המיטה היא קצרה.

אהרן צ'חנובר: אם תהיה מחלקה לפיזיקה במכללת עמק יזרעאל, במכללת עכו, במכללת בית שאן, במכללת ספיר.

אהרן צ'חנובר: המכללות תצטרכנה לדעתי מעבדות מחקר מסודרות.

אהרן צ'חנובר: אם אנחנו הולכים היום בטכניון מרכז למדעי חיים שיעשה אנליזה מאוד מתוחכמת של מבנה חלבונים ומכשיר MRI בלי להיכנס לפרטים עולה מיליון דולר, אז אי אפשר להקים מכשיר כזה בכל אוניברסיטה ובכל מכללה.

אהרן צ'חנובר: אז בנקודה מסוימת צריך להגיד, הפסדנו במכללות.

אהרן צ'חנובר: צריך לטפח אותן ולהכשיר מורים נהדרים וזה.

אהרן צ'חנובר: וזה בעצם המקום להחליט שמחקר מתבצע לאו דווקא בשבע אוניברסיטאות אלה ואחרות.

אהרן צ'חנובר: אני אומר שיש הגבלה.

אהרן צ'חנובר: אי אפשר שכולם יהיו כמו כולם.

אהרן צ'חנובר: זאת הביקורת שלי בנושא המכללות.

אהרן צ'חנובר: וראיתי בחרדה מאוד גדולה את נושא התואר השני, ואחרי התואר השני יבוא גם תואר שלישי.

אהרן צ'חנובר: אין לי ספק.

אהרן צ'חנובר: ואנחנו שואפים למערכת שהיא מדרון חלק בעניין הזה.

אהרן צ'חנובר: ושוב פעם, אני לא יוצא נגד המכללות.

אהרן צ'חנובר: אני מרצה במכללות.

אהרן צ'חנובר: זה מפעל נהדר.

אהרן צ'חנובר: שמעתי גם הבוקר מראש הממשלה על מכללת ספיר.

אהרן צ'חנובר: זה מפעל נפלא.

אהרן צ'חנובר: אני מדבר על עליזה המון.

אהרן צ'חנובר: עם עליזה שנהר.

אהרן צ'חנובר: מפעלים מופלאים.

אהרן צ'חנובר: אבל אנחנו צריכים להבין שכשתיבנה שם גם פקולטה לפיזיקה שתעניק תוארי דוקטור, הפקולטה לפיזיקה בטכניון, באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטה העברית תיפגע.

אהרן צ'חנובר: פשוט תיפגע.

אהרן צ'חנובר: ואז, כשיהיה מעט לכולם לא יעזור לנו.

אהרן צ'חנובר: זה לא מסוג החמאה שניתן למרוח אותה דק על הלחם.

אהרן צ'חנובר: זאת חמאה שצריכה להיות בשכבה מאוד בולטת, עם מסה קריטית של חוקרים.

אהרן צ'חנובר: אגב אני רוצה רק להעיר בקשר למדינת ישראל.

אהרן צ'חנובר: כאן אני מגיע לעניין החופש האקדמי.

אהרן צ'חנובר: נושא הוועדות השונות.

אהרן צ'חנובר: עוד פעם, בגלל שאין מדיניות, אז כל אחד מטפל בכל נושא בנפרד ובעת אחרת, ואז הוא משאיר אחריו את האבן והממשלה חולפת, ואתה יודע.

אהרן צ'חנובר: ...

אהרן צ'חנובר: חלקם נלחמו בהם וחלקם נכנעו וחלקם זה.

אהרן צ'חנובר: ומה שאני חרדתי שמה, ותכף אני אגיע לזה בסיכום, חרדתי מאוד מהנושא של התערבות ושל נציגי ציבור בתוך גופים.

אהרן צ'חנובר: עוד פעם, אני לא אומר שאנחנו צריכים לשפוט את עצמנו.

אהרן צ'חנובר: אני מדבר על המלחמות בנושא המל"ג, אני לא רוצה להיכנס לתוצאה.

אהרן צ'חנובר: אבל ישנה מלחמה קבועה.

אהרן צ'חנובר: אני מרגיש למרות שאני לא נראה כזה, אני מרגיש מאוים במידה מסוימת.

אהרן צ'חנובר: אותו אחד שהזכרת אותו משתמש במושג של האוניברסיטאות כמו אוקספורד וייל כמלחמת אליטות.

אהרן צ'חנובר: למה זה אליטות?

אהרן צ'חנובר: מה זה אליטות?

אהרן צ'חנובר: אנחנו מכשירים סטודנטים את המהנדסים של העתיד.

אהרן צ'חנובר: מה זה המושג הזה?

אהרן צ'חנובר: זה שהם פרופסור או לא פרופסור.

אהרן צ'חנובר: אין לזה שום משמעות.

אהרן צ'חנובר: אז אני אומר, צריכים מאוד להיזהר בנושא החופש האקדמי.

אהרן צ'חנובר: וכל צעד, כל נגיעה בדבר הזה שהוא כל כך מבנה רגיש, וכל כך לוקח זמן, צריכה להיעשות במידת.

אהרן צ'חנובר: ...

אהרן צ'חנובר: אני מוכרח להגיד על החופש האקדמי.

אהרן צ'חנובר: חופש אקדמי, וכאן אני מוכרח להשתמש במספרים.

אהרן צ'חנובר: תראו, למה האמריקאים הם מלכי העולם?

אהרן צ'חנובר: הם מלכי העולם.

אהרן צ'חנובר: במטוסים, בכל דבר הם מלכי העולם.

אהרן צ'חנובר: יש אומות בעולם אגב שגדולות מהאמריקאים.

אהרן צ'חנובר: היום הסינים אולי יאיימו בעוד עשר, עשרים שנה על הבכורה הזאת.

אהרן צ'חנובר: אבל הרוסים במשך שנים הרוסים היו בעצם אותו מספר.

אהרן צ'חנובר: מאתיים מיליון רוסים.

אהרן צ'חנובר: למה מאתיים מיליון אמריקאים לעומת מאתיים מיליון רוסים?

אהרן צ'חנובר: בגלל החופש המוחלט שיש להם.

אהרן צ'חנובר: באמת, חופש אקדמי מוחלט באוניברסיטאות והן שם באמת פורחות.

אהרן צ'חנובר: אני לא משווה את העושר, אני לא רוצה להיכנס לגרנטים ולמענקי מחקר.

אהרן צ'חנובר: תסתכלו על ה-NIH.

אהרן צ'חנובר: תקציב ה-NIH.

אהרן צ'חנובר: המכונים הלאומיים לבריאות.

אהרן צ'חנובר: אז יש להם מדדים שאפשר למדוד אותם באחוז לנפש.

אהרן צ'חנובר: לדולר פר נפש.

אהרן צ'חנובר: אני לא מדבר על כמה תקציב משרד המדע הישראלי.

אהרן צ'חנובר: פחות ממגוחך.

אהרן צ'חנובר: מכוני הבריאות הלאומיים של ארצות הברית מממנים רק מחקר מוח בסדר גודל של עשרים מיליארד דולר בשנה.

אהרן צ'חנובר: אני לא רוצה להיכנס להשוואה דולרית.

אהרן צ'חנובר: אבל האמריקאים באמת מבינים את העניין הזה לעומקו, וגם את נושא החופש האקדמי.

אהרן צ'חנובר: לעומת זה, סיפרתי הבוקר לראש הממשלה בקשר לחופש האקדמי, באמת הדוגמה שלנו.

אהרן צ'חנובר: עבדנו על נושא שאילו היתה בו טיפה עין ציבורית היו זורקים אותנו מתוכו.

אהרן צ'חנובר: העובדה שאנחנו חיים במדינה שהיא דמוקרטית, שאני מאוד גאה בה כמובן, זו מדינה נהדרת.

אהרן צ'חנובר: אפשרה לנו לא לשאול אף אחד, ופרופסור הרשקו ...

אהרן צ'חנובר: את הנושא ועוד סטודנטים על נושא שלא קשור לאף אחד ולא דומה לאף אחד ולא האמינו לנו שנים.

אהרן צ'חנובר: זה היה למזלנו.

אהרן צ'חנובר: כי בדיעבד זו היתה אסטרטגיה מאוד מתוחכמת.

אהרן צ'חנובר: במדינות טוטליטריות, אפילו במדינות שיש בהן תל"ג טוטליטרי לא מצמיחות את הדברים האלה.

אהרן צ'חנובר: ולכן אני אומר שהחופש האקדמי צריך להישאר ממש טהור לחלוטין מכל נגיעה.

אהרן צ'חנובר: וכל ניסיון.

אהרן צ'חנובר: אני הבאתי את זה כדבר נקודתי, כבוד השרה.

לימור לבנת: חצי הערה, תסלח לי ברשותך.

לימור לבנת: צריך לעשות הבחנה מאוד ברורה בין חופש אקדמי שלדעתי נשמר כאן בקפדנות רבה.

לימור לבנת: ואני לא מכירה לא שר ולא מישהו או פוליטיקאי שניסה להתערב בו, לבין מבנה שהוא עניין שונה לחלוטין, ואין לו דבר וחצי דבר עם החופש האקדמי.

לימור לבנת: כמו מסקנות ועדת מצא על המבנה של האוניברסיטאות, או מבנה המועצה להשכלה גבוהה מבחינה מבנית, בשום פנים ואופן אין בזה איום על החופש האקדמי או על זכות הציבור לדעת.

אופיר פינס-פז: ביטול הבחינות הפסיכומטריות הוא לא פגיעה בחופש האקדמי.

לימור לבנת: חבר הכנסת פינס, לא על זה דיברתי.

אופיר פינס-פז: אבל על זה אני מדבר.

לאה נס: עם זה אני מסכימה אתך.

לאה נס: אחד הדברים שחייבים לעשות באקדמיה ובמחקר זה סדר.

אהרן צ'חנובר: יש חשש מאוד גדול באוניברסיטאות.

אהרן צ'חנובר: לא רציתי לעורר מהומה.

אהרן צ'חנובר: אני חרד ממהומות.

אהרן צ'חנובר: וזה מזכיר לי את תוכניות פופוליטיקה.

אהרן צ'חנובר: אני רק אומר שכל נושא כזה תמיד מעורר פחדים מאוד גדולים באוניברסיטאות.

אהרן צ'חנובר: ואני מדבר יותר בסנט על הנושא הזה, ועל החשש מנציגי ציבור ומה אם ימונו.

אהרן צ'חנובר: הכוונה, כבוד השרה, לא שמישהו יבוא אלי בבוקר ויגיד לי איך להזיז את המבחנה.

אהרן צ'חנובר: מזה אני באמת לא חושש.

אהרן צ'חנובר: היום בודאי שלא.

אהרן צ'חנובר: ואני גם לא חרד לעתיד העניין הזה.

אהרן צ'חנובר: אלא בכל זאת לאיזו שהיא הכוונה.

אהרן צ'חנובר: האוניברסיטאות לא חרדות.

אהרן צ'חנובר: וכאן יושבים נשיאי האוניברסיטאות.

אהרן צ'חנובר: איתמר איננו כאן עכשיו וגם אילן איננו.

אהרן צ'חנובר: אבל יושבים נשיא האוניברסיטה העברית לשעבר, ונשיא הטכניון לשעבר ונשיא הטכניון הנוכחי והם יסבירו לך יותר בפרטים ממה נפלה חרדתם בעניין הזה, ואיזה דיונים קשים היו בסנט הטכניון מפני הדבר הזה.

לאה נס: תודה רבה לפרופסורים.

ראובן ריבלין: אני מבקש להתנצל.

ראובן ריבלין: כי יש לנו גם היום ציון יובל לג'וינט וגם שם אנחנו צריכים להיות.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

לאה נס: אני מודה לדוברים.

לאה נס: ישבו פה אתנו מספר חברי כנסת.

לאה נס: אני רק אציין: אופיר פינס, דהמשה, רלב מג'דלה גם יצא.

לאה נס: פרופסור נודלמן שהגיש הצעה לסדר ותהיה מוכן להרחיב, מיקי איתן שכבר שמענו ממנו הערות מעניינות, חמי דורון שהגיש הצעה לסדר במקרה הזה, רוני בריזון, מזכיר הכנסת שכרגע יצא, אריה האן , אלה היו אתנו.

לאה נס: וחלקם עדיין פה.

לאה נס: מה שחשוב לי לציין זה שיש אתנו נוער שוחר מדע, כי מאוד מאוד חשוב לנו שההמשכיות תהיה, ואנחנו מאוד מנסים הפוליטיקאים פה מנסים מאוד לטפח את הנוער שוחר מדע ולסייע להם, וגם חיילי עתידים שאנחנו אתם בקשר חם ומנסים לגרום לכך שיהיו יותר חיילי עתידים במדינת ישראל, כי זה פרוייקט אדיר בחשיבותו.

לאה נס: מנכ"לית משרד המדע, ויש לנו כאן הרבה אנשים חשובים.

לאה נס: מפאת קוצר הזמן לא אציין את כולם.

לאה נס: אני רוצה לתת לכמה שיותר אנשים לדבר.

לאה נס: ולכן אני רוצה להעביר את השרביט לפרופסור נודלמן, שגם ביקש דיון בנושא במליאה.

מיכאל נודלמן: אני חושב שזה מהפכה במדינת ישראל.

מיכאל נודלמן: זה מהפכה בהרגשה של כל מדען וכל ישראלי.

מיכאל נודלמן: מקודם אפילו לא היה מקום בכנסת איפה אפשר לדבר על התקדמות מדעים.

מיכאל נודלמן: אני מכיר דברים שלא כל כך רוצים ללכת לדוקטורנטים וכל מיני דברים, ובגלל זה אני חשבתי שאפשר אולי ועדת מדע שתהיה בכנסת תעלה נושא של מדע.

מיכאל נודלמן: אבל זה דבר משני.

מיכאל נודלמן: אני גאה שאני פה.

מיכאל נודלמן: אני גם חבר בכמה אקדמיות.

מיכאל נודלמן: אבל זה נושא אחר.

מיכאל נודלמן: אני גאה פרופסורים שאתם עשיתם שזה במדינה כל כך קטנה.

מיכאל נודלמן: אני באתי ממדינה גדולה ולא ראיתי חתן פרס נובל.

מיכאל נודלמן: ואני רק רוצה להגיד שאנחנו צריכים לעשות הכל כדי שבחינוך, בהשכלה גבוהה שאנחנו צריכים לתקן כל הדברים.

מיכאל נודלמן: אנחנו מדינה קטנה, ואני מבין מה זה כשאין משאבי טבע, ויש רק דבר אחד: זה מוח של יהודי וצריך לפתח את זה.

מיכאל נודלמן: ואתם דוגמה לצעירים.

מיכאל נודלמן: גם בשבילי אתם דוגמה, איך אנשים צריכים לעבוד, מה אתם צריכים לעבור אני יודע מה צריך לעבור אני עברתי להגיע לפרופסור, אבל מהו צריך לעבור כדי להגיע לפרס נובל.

מיכאל נודלמן: כל הכבוד לכם.

מיכאל נודלמן: אני גאה שאני פה.

מיכאל נודלמן: וגם הקהל המצוין.

מל פולישוק-בלוך: תודה רבה.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה באמת, ואמרתי את זה בהערת אגב, אבל אני רוצה לציין.

מל פולישוק-בלוך: היו לנו עוד פרסי נובל לא פחות חשובים, ואני לא מפחיתה בערכו של אף פרס נובל.

מל פולישוק-בלוך: שי עגנון לספרות וגם פרסי נובל לשלום אני חושבת שבאזורנו ובמקומותינו, עם כל ההתפתחויות שהיו, אני חושבת שעצם הניסיון של אנשים מסוימים לעשות שלום והמאמץ שלהם לעשות שלום אצלנו כאן במדינה גם הוא ראוי לציון וטוב שכך.

מל פולישוק-בלוך: בלי להיכנס לגישה כזאת או אחרת.

מל פולישוק-בלוך: על עצם הניסיון והמאמץ אני חושבת שמגיעה הערכה.

מל פולישוק-בלוך: ואני מדברת על ישראלים בלבד.

מל פולישוק-בלוך: אני מבקשת.

מל פולישוק-בלוך: פרופסור אפלויג בקשה, נשיא הטכניון.

יצחק אפלויג: אני כמובן מצטרף לברכות לשני עמיתי, שאנחנו גאים שהם חלק מהטכניון.

יצחק אפלויג: וכפי שנאמר פה, עשו כמעט את כל עבודתם המדעית בטכניון.

יצחק אפלויג: ואני חושב ששני חתני הפרס אמרו את הדברים בצורה מאוד מאוד ברורה.

יצחק אפלויג: אני אוסיף אולי רק מספר מילים.

יצחק אפלויג: אני חושב שצריך להיות ברור לכולנו שאנחנו חוגגים כאן במידה רבה את הישגי העבר.

יצחק אפלויג: אנחנו חוגגים את הפירות של השקעה רבת שנים, הרבה מאוד שנים, במערכת החינוך בכלל במדינת ישראל ובמערכת ההשכלה הגבוהה בפרט.

יצחק אפלויג: לצערי, המצב שאנחנו מסתכלים עליו היום, אם אנחנו מסתכלים אל תוך העתיד, התמונה שמצטיירת היא לא תמונה ורודה.

יצחק אפלויג: הזכירו פה שני חתני הפרס את העובדה שהטכניון עמד בפני סגירה.

יצחק אפלויג: אני הכרזתי על סגירת המוסד.

יצחק אפלויג: וזו לא היתה הכרזה שמטרתה היתה לאיים, אלא זה היה תיאור אמיתי של המצב אליו הגיע המוסד הזה.

יצחק אפלויג: לא מסיבות של ניהול גרוע ולא מסיבות של מבנה לא נכון, אלא מסיבה אחת ויחידה והיא קיצוץ בלתי אפשרי, בלתי סביר בתקציבים.

יצחק אפלויג: והדבר המרכזי שמטריד אותי כנשיא הטכניון זה איך אנחנו שומרים על המובילות המדעית של האוניברסיטה הזאת בעתיד.

יצחק אפלויג: והדבר המרכזי כדי להשיג את זה זה בגיוס של חברי סגל חדשים ואני לצערי אני מרגיש שאם האווירה הציבורית הנוכחית כלפי האוניברסיטאות, ואווירה אני מתכוון למכלול של דברים, כולל במהלכים שונים כמו ששמענו על מיסוי מלגות ומהלכים אחרים, וגם בנושא התקציבי, אם הדבר הזה לא ישתנה, לא ישתנה בצורה ברורה וחדה, אנחנו לא נצליח להביא לישראל ובדרך כלל להחזיר לישראל, כי בדרך כלל אנשים שנמצאים בהשתלמויות לחו"ל, אנחנו לא נצליח להחזיר את האנשים הטובים חזרה מארצות הברית בעיקר לישראל.

יצחק אפלויג: העולם היום הוא עולם פתוח.

יצחק אפלויג: האנשים האלה מקבלים הצעות עבודה במוסדות הכי טובים בעולם.

יצחק אפלויג: עלות הקליטה שלהם היא עלות גבוהה והמדינה צריכה להבין את זה.

יצחק אפלויג: כדי להחזיר היום חבר סגל ולהקים לו מעבדה באוניברסיטה בתחומי המדע והטכנולוגיה, אנחנו זקוקים לסכומים של מאות אלפי דולרים לחבר סגל.

יצחק אפלויג: ואם אנחנו לא נתרגם את ההכרזות שנשמעו פה היום מהשולחן המכובד הזה, והיו הכרזות מאוד ברורות, אם אנחנו לא נתרגם את ההכרזות האלה למעשים, אז אני חושב שאני יכול להגיד בצורה ברורה שמערכת ההשכלה הגבוהה במדינת ישראל נמצאת במדרון עם שיפוע שלילי כלפי מטה.

יצחק אפלויג: ואני מקווה שאנחנו כולנו נדע לנצל את האירוע הנהדר הזה של הענקת פרסי נובל לפרופסור הרשקו ופרופסור צ'חנובר כדי לעשות מחשבה מחודשת של סדרי העדיפויות הלאומיים ולהקדיש את המשאבים שצריך, ואת האווירה הציבורית הנכונה, לטיפוח החינוך על כל רבדיו: החל מגן הילדים וכלה באוניברסיטאות המחקר במדינת ישראל.

מל פולישוק-בלוך: תודה רבה.

מל פולישוק-בלוך: אני ממש מבקשת מאלה שידברו עכשיו קצת יותר בקיצור, כי זמננו פשוט הולך ותם.

מל פולישוק-בלוך: פרופסור מינה טייכר, בקשה.

מינה טייכר: סיפר לי לפני כמה חודשים נשיא אוניברסיטת גוטינגן איך אוניברסיטה שהוקמה לפני שלוש מאות שנה.

מינה טייכר: והיתה אוניברסיטה חדשה וצעירה ויש הרבה אוניברסיטאות מפותחות, ובכפר קטן, איך היא הצליחה בכל זאת למשוך מדענים טובים.

מינה טייכר: אז הוא אמר, היו שלושה דברים: דבר אחד, נתנו לכל פרופסור מצוין שהביאו אותו ממקום אחר בית גדול ובאותו בית היה גם מספיק מקום לכל הסטודנטים לתואר שלישי שישנו בתוך הבית, גרו, והיה להם מגע פיזי בלתי אמצעי עם הפרופסור, וכל זה בלי שהוא צריך לדאוג לקטע התקציבי של הנושא הזה.

מינה טייכר: דבר שני, היה חופש דת.

מינה טייכר: ואז היה מדובר בין קתוליות ופרוטסטנטיות.

מינה טייכר: והדבר השלישי, היה חופש אקדמי.

מינה טייכר: וזה היה משהו שהציגו אותו בתור משהו חדיש.

מינה טייכר: אצלנו משתמשים הרבה פעמים במונח חופש אקדמי.

מינה טייכר: המונח גדל והוא כולל הרבה מאוד דברים אחרים.

מינה טייכר: אבל אני רוצה רק להדגיש דבר אחד מתוך החופש האקדמי.

מינה טייכר: ולהתייחס לנושא העיקרי: וזה החופש של החוקר לעשות את מה שהוא חוקר.

מינה טייכר: וזה הסקרנות המדעית של החוקר.

מינה טייכר: מכל חומרי הגלם שיש לנו שמניעים את המדע, הסקרנות המדעית של החוקר זה אחד מהחומרים החשובים ביותר.

מינה טייכר: הוא גם קטליזטור לכל האחרים.

מינה טייכר: התקציבים כמובן.

מינה טייכר: אבל בלי הדבר הזה אנחנו לא מצליחים.

מינה טייכר: עכשיו, הסיפור כמו שאתם סיפרתם שמה שכתוב בפרס, מה שכתוב בנימוקי השופטים, שאתם חקרתם משהו שהיה נחשב לא טוב, ולולא הסקרנות המדעית שלכם בנושא הזה, כמובן לא הייתם מגיעים.

מינה טייכר: אז מגיעים לזה.

מינה טייכר: עכשיו, המדינה צריכה לשמור על זה.

מינה טייכר: כי כל תכניות המימון למיניהן לכל אחת יש אג'נדה.

מינה טייכר: יש לה מטרה ויש לה תוכנית עבודה.

מינה טייכר: והיא דוחפת לכיוונים האלה.

מינה טייכר: אבל באיזה שהיא צורה המדינה והאוניברסיטאות צריכות למרות הדבר הזה לשמור שאנשים יוכלו לעבוד איפה שמעניין אותם.

מינה טייכר: כי איפה שמעניין אותם ואיפה שהם סקרנים שם הם יצליחו ללכת.

מינה טייכר: הדבר השני שכמובן אנחנו צריכים לעשות, אני אומרת את זה בקיצור מאוד כמובן, וזה הדור הבא של האנשים.

מינה טייכר: הדור הבא של החוקרים, וגם התלמידים בבתי הספר.

מינה טייכר: גם התלמידים הצעירים שמגיעים לתיכון וגם הדוקטורנטים שרוצים לקחת להם את המלגות.

מינה טייכר: כמו שאמרו, אף אחד לא יישאר פה.

מינה טייכר: ואנחנו גם צריכים למצוא את הדרך הטובה ביותר לנצל את המשאב האנושי שהגיע מברית המועצות.

מינה טייכר: ניצלנו אותו יפה מאוד, אבל להמשיך לעשות את זה.

מינה טייכר: כי פה קיבלנו משהו מן המוכן.

מינה טייכר: אנשים שעברו מערכת חינוך מצוינת.

מינה טייכר: ומגיעים אלינו והם צריכים להשתלב בתוך המערכת שלנו.

מינה טייכר: יחד עם כל הדברים האלה אפשר לא לסגור את התקווה שיהיו לנו פרסי נובל אחרים.

מינה טייכר: ואני שמחה ומתרגשת עם כל עם ישראל על הזכייה שלכם.

מל פולישוק-בלוך: תודה רבה פרופסור מינה טייכר שהיא סגן נשיא למו"פ באוניברסיטת בר אילן.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה באמת שלא נצא מפה עם אווירה שחורה מדי.

מל פולישוק-בלוך: עושים דברים נפלאים במדינת ישראל.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו רוצים יותר.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו תמיד רוצים יותר.

מל פולישוק-בלוך: א פרופו המלגות.

מל פולישוק-בלוך: מיסוי מלגות.

מל פולישוק-בלוך: אתמול קיימנו דיון בוועדת החינוך בנושא הזה.

מל פולישוק-בלוך: היום הוגשה הצעת חוק שלא יהיה ספק, כמו שאתה אמרת, עשר שנים כבר מתווכחים על כך, וכדי שלא יהיה ספק במס הכנסה, הגשתי הצעת חוק והרבה ח"כים חותמים עליה, שלא יהיה מיסוי על מלגות למחקר.

מל פולישוק-בלוך: כך שאנחנו נוריד את זה אחת ולתמיד מסדר היום הציבורי שלנו.

מל פולישוק-בלוך: את דיברת על הדור הבא, ואני רוצה לפנות לדור הבא, נוער שוחר מדע.

מל פולישוק-בלוך: דרור.

מל פולישוק-בלוך: הוא עדיין פה?

מל פולישוק-בלוך: דרור גולדין בבקשה.

מל פולישוק-בלוך: אבל כמו כולם אני מבקשת לקצר כי יש לנו עוד ארבעה דוברים ואני רוצה לתת לכולם את ההזדמנות.

דרור גולדין: אני אשתדל לא להאריך בדברים.

דרור גולדין: אני יושב פה עם חבריי, עוד תלמידים בנוער שוחר מדע, מצויים פה תלמידים של נוער שוחר מדע של אוניברסיטת תל אביב ושל האוניברסיטה העברית.

דרור גולדין: רבים מהמכובדים שדברו לפני דיברו על הצורך בהשקעה בחינוך .

דרור גולדין: אנחנו משתתפים בתוכנית שבמסגרתה אנחנו משתתפים בקורסים אקדמיים רגילים, בנוסף לקורסים מיוחדים של נוער שוחר מדע, אין לי הרבה מה להגיד, רק זה שאנחנו מצטרפים לברכות.

מל פולישוק-בלוך: בתפקידי הקודם כיושבת ראש ועדת מדע וטכנולוגיה קיימנו פה דיון בחדר הזה עם נוער שוחר מדע.

מל פולישוק-בלוך: והם באו והציגו גם את המחקרים שהם עושים.

מל פולישוק-בלוך: אם היה לי נחת וכף להיות חברת כנסת זה היה באירוע הזה עם נוער שוחר מדע.

מל פולישוק-בלוך: אז תודה רבה לכם.

מל פולישוק-בלוך: פרופסור נעמי כרמון.

נעמי כרמון: רציתי להעלות נקודה שלא דנו בה.

נעמי כרמון: שנוגעת לקשר בין הרשות המבצעת לאוניברסיטאות המחקר ומתייחסת דווקא לנושאים של מדע יישומי.

נעמי כרמון: אני רוצה לומר שיש דרך בנוסף לדרך שדוברה פה לעודד מחקר דרך תקציב האוניברסיטאות שמגיע ממשרד החינוך, לעודד מחקר דרך תקציבי כל המשרדים הממשלתיים.

נעמי כרמון: במדינות מפותחות אחוז מסוים מתקציבו של כל משרד, של כל גוף ציבורי גדול, הולך למחקר.

נעמי כרמון: וזה ממלא שני תפקידים חשובים לפחות.

נעמי כרמון: האחד, קידום של המחקר ושתים, ייעול של עבודת המשרדים והגופים הציבוריים.

נעמי כרמון: מאות מיליונים מושקעים בפרוייקטים.

נעמי כרמון: אין בכלל הערכה אין משרדים של חינוך, של מדע, של בריאות, של משטרה, של תשתיות – כולם יכולים להפיק תועלת.

מל פולישוק-בלוך: זה לא אומר שאין.

מל פולישוק-בלוך: יש אבל לא מספיק.

נעמי כרמון: ואני רוצה לומר, ישנם משרדי המדענים הראשיים.

נעמי כרמון: במסגרת הקיצוצים אלה קוצצו יותר מכולם.

נעמי כרמון: גם כשיש תקציב מודיעים שמחקר אושר אך בפועל לא מקבלים את הכסף.

מל פולישוק-בלוך: את צודקת לחלוטין.

מל פולישוק-בלוך: וזה אחת המלחמות העיקריות שלנו.

נעמי כרמון: הייתי רוצה שלישיבה המשותפת הזאת תצא המלצה מאוד חמה לחדש ולהגביר את הכיוון.

נעמי כרמון: ...

מל פולישוק-בלוך: רק אני הייתי משתמשת בביטוי אחר.

מל פולישוק-בלוך: לא הייתי אומרת על הדרישה.

מל פולישוק-בלוך: וגם בעניין הזה אנחנו הגשנו, ואנחנו עובדים על זה יחד עם פרופסור רחמימוב, רמי רחמימוב, שהוא המדען הראשי של משרד הבריאות.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו עובדים על הצעת חוק.

מל פולישוק-בלוך: כי כל דבר כאן במדינה צריך חוק.

מל פולישוק-בלוך: זה גם התפקיד שלנו כמחוקקים.

מל פולישוק-בלוך: כי זה תקציב פעולות מה שאת מדברת.

מל פולישוק-בלוך: והתקציב פעולות ישר לוקחים אותו.

מל פולישוק-בלוך: כי משכורות, כמו שהשרה יודעת, קשה לפטר אנשים במדינת ישראל.

מל פולישוק-בלוך: אפשר אבל קשה.

מל פולישוק-בלוך: והקיצוץ הראשוני זה באמת במחקר.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו עובדים על כך שזה גם יהיה מעוגן.

ד"ר בקר: אני איש מחקר בטכניון במשך עשרים שנה ועוקב במשך אותן עשרים שנה אחרי התפתחויות שקיימות במציאות הישראלית.

ד"ר בקר: רוצה להתריע על תופעה מסוימת ויש לה השלכות רציניות בנושא מחקר, גם שימושי וגם מחקר בסיסי.

ד"ר בקר: והתופעה היא שהקריטריונים לפיתוח מדינת ישראל ואני שם דגש על מוסד מחקרי, הולכים להיות הקריטריונים של הרפרנטים של האוצר.

ד"ר בקר: והיום מגמת ההפרטה שהיא בכל חלקה טובה אולי מתוך מדיניות נכונה, כי אנחנו יודעים בדיוק מה קרה למשטרה ברית המועצות מול גישת העולם המערבי.

ד"ר בקר: הנושא של ההפרטה הופך להיות אבן נגף לנושא של מחקר.

ד"ר בקר: מפני שכאשר במשרדים שונים, ואני רואה במשרדי ממשלה שונים, הקריטריון הופך להיות, רגע אחד, מי מגיש לי הצעות מחקר שונות ורפרנטים של האוצר והפקידות של הממשלה והמשרדים השונים הולכת ובוחרת גוף מסוים שמבצעת את המחקר, גופים פרטיים, זה הופך להיות שטחי, רדוד, זול יותר.

ד"ר בקר: ואז בא העניין של העלות מול העניין של האיכות.

ד"ר בקר: ולדעתי זה פוגע במחקר.

ד"ר בקר: ולדעתי, מבחינה זאת צריך לשריין איזו שהיא מסגרת תקציבית שאותה ניתן יהיה לנצל שלא על בסיס מכרזי מחקר, אלא על בסיס ידיעה שיש קבוצה שפיתחה את ...

ד"ר בקר: מסוגלת לדחוף קדימה, ואפילו אם העלות שלה יותר גדולה מגוף פרטי אחר שאולי יהיה יותר זול, שההצעות בסופו של דבר הנכונות והטובות יותר ולכן העניין של ההפרטה הופך להיות סימן שאלה גדול.

מל פולישוק-בלוך: פרופסור רות שלגי.

מל פולישוק-בלוך: את גם סגן נשיא למו"פ באוניברסיטת תל אביב.

מל פולישוק-בלוך: טוב שנשים עוסקות בזה, דרך אגב.

רות שלגי: כמו קודמיי אני רוצה להצטרף לברכות לעמיתיי לפרס, ולציין שתי נקודות.

רות שלגי: אחת נקודה שהזכיר אולי פרופסור צ'חנובר.

רות שלגי: זה שלאקדמיה יש את הכסף שלה.

רות שלגי: אני מתחברת לנושא שאת העבודה שאתם מקבלים עליה את הפרס עשיתם לפני עשרים וחמש שנה.

רות שלגי: כשאנחנו משקיעים במחקר בסיסי אי אפשר לדרוש למה זה טוב, תנו לי היום את הסיבה, אם זה לא ישר מתיישם אז חבל על הכסף שמשקיעים.

רות שלגי: צריך להבין שהשקעה באקדמיה נעשית לטווח ארוך.

רות שלגי: הריצה היא למרחקים ארוכים.

רות שלגי: ואין לצפות שהשקעה שנעשית היום תיתן תנובה מחר.

רות שלגי: וזה דבר שצריך להישאר לכל מי שעוסק בהשקעות וכספים באקדמיה.

רות שלגי: אם כבר דיברנו על הגועל נפש עצמו, על הכסף, גם דברים שאתה, פרופסור צ'חנובר נמנעת מלהזכיר בצורה חריפה, לגבי ספים לאקדמיה.

רות שלגי: קראתי בשעשוע את התיאור שלכם שהופיע באחד העיתונים איך הייתם זוחלים אל המקרר הביתי שבו החזקתם את הגבינות וזה היה מזמן.

רות שלגי: היום, מה שניתן היה לעשות לפני שלושים שנה לא ניתן לעשות היום.

רות שלגי: אי אפשר היום לעשות מחקר שיתחרה ברמה עולמית על ידי שימוש במקרר ביתי.

רות שלגי: זה לא יעזור.

רות שלגי: כששואלים אותי, מה, הקפיאו לכם את הגרנטים, הלא האקדמיה, הקרן הלאומית למדע הגדילה את נפח הגרנטים שלה.

רות שלגי: אני לא אדבר על מה זה בהשוואה לגרנטים העולמיים.

רות שלגי: אני רק אדבר על זה שמה שניתן היה לעשות אז לא ניתן היה לעשות היום, וזה בשלושה רבדים.

רות שלגי: אחד זה רובד הסטודנטים לתואר ראשון, שני ושלישי.

רות שלגי: מעבדות המחקר באוניברסיטאות אין מה להשוות אותן למה שנעשה בחו"ל.

רות שלגי: יש לנו דור נפלא חדש.

רות שלגי: אנחנו צריכים גם לתת לו תשתית לימודית נכונה.

רות שלגי: גם זה דורש כסף.

רות שלגי: הרובד השני נקרא סגל צעיר.

רות שלגי: ואמרו את זה כבר כאן.

רות שלגי: הדור החדש שחוזר אלינו הפיתוי שלו בחוץ הוא עצום.

רות שלגי: לא רק כסף.

רות שלגי: נותנים להם משאבים לציוד, לעבודה, לחופש אקדמי, לפריחה של המוח.

רות שלגי: כדי לקחת אותם אלינו צריך לתת להם משהו.

רות שלגי: בטח לא כמו בחו"ל, אבל גם המשהו הזה יקר היום לעין ערוך ממה שהיה פעם, וזה מאות אלפים של דולרים.

אהרן צ'חנובר: אמרו לי לא להזכיר את המקררים כי אז פקידי האוצר יגידו, תשמע, אם הצלחתם בזה אז אולי אתם צריכים מקררים חדשים.

רות שלגי: זו בדיוק הבעיה.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה להודות לכולם.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה להתייחס רק במשפט אחד.

מל פולישוק-בלוך: אתה דיברת בהרבה געגועים על מה שהיה פה במדינת ישראל, ואני מדברת על העתיד ועל החזון שלנו היום.

מל פולישוק-בלוך: כדי שאותם ערכים שעליהם דיברת, זה לא סתם געגועים, זה ערכים שאתה מתגעגע אליהם, יחזרו אלינו.

מל פולישוק-בלוך: למעשה אנחנו במילה קרה יותר קוראים לזה אולי סדרי עדיפויות.

מל פולישוק-בלוך: אבל סדרי העדיפויות הם לא רק מבחינת התקציב, הם מבחינת הערכים והתרבות, וכל מה שאנחנו רוצים לשדר לנו עצמנו, ובטח גם לדור הצעיר במדינת ישראל.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה להודות לכם.

מל פולישוק-בלוך: בודאי על הפרס.

מל פולישוק-בלוך: הפרס הוא לא המטרה כמטרה.

מל פולישוק-בלוך: אבל הוא מייצג הרבה מאוד דברים חשובים מאוד לעתידה של מדינת ישראל.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה להזכיר לכם, אתם כאן היושבים בחדר, שבאמצעות הטלביזיה ובמיוחד ערוץ הכנסת, אנחנו מגיעים להרבה מאוד אלפים בבית שצופים בנו עכשיו ושומעים שהכנסת דנה בנושאים מבחינתנו ברומו של עולם.

מל פולישוק-בלוך: דברים מאוד מאוד חשובים לעתידה של ישראל.

מל פולישוק-בלוך: נתתם לנו עוד הזדמנות לדון במדע.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו עושים את זה בוועדת המדע בראשותה של ד"ר לאה נס בביוכימיה, אבל דוקטור, וזה חשוב.

מל פולישוק-בלוך: דיברנו פרופסור נודלמן ופרופסור בריילובסקי, ויש בינינו הפוליטיקאים גם כאלה שבילו לא מעט באקדמיה, מבינים ומוקירים ומכירים ומעריכים את האקדמיה.

מל פולישוק-בלוך: אני באה מתחום מדעי החברה.

מל פולישוק-בלוך: אבל זה גם מדעים.

מל פולישוק-בלוך: אז אני רוצה גם את זה לציין.

מל פולישוק-בלוך: היתה השבוע כתבה שגם מדעי הרוח זה חשוב.

מל פולישוק-בלוך: ולכן אני רוצה לומר לכם, אתם הצופים בבית, ואתם הקהל החשוב פה, והממשלה והכנסת והאורחים: אנחנו נמשיך ונדון בעתידה של ישראל, ואנחנו נמשיך לשים, אנחנו נדרוש ונצליח לשים את המדע בראש סדרי העדיפויות של מדינת ישראל כי זה העתיד שלנו כאן.

מל פולישוק-בלוך: תודה רבה לכולכם.