ועדת הכלכלה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 248, 2004-08-02 09:30

שלום שמחון: בוקר טוב.

שלום שמחון: הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון - עסקה לתקופה קצובה), התשס"ג-2003, של חברת הכנסת אורית נוקד; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון - פקיעת התקשרות שנעשתה בעקבות מכירה מיוחדת), התשס"ג-2003, של חבר הכנסת שאול יהלום.

שלום שמחון: ברשותכם, אני חייב כפתיחה להתנצל בפני המציעים על פרק הזמן הארוך שהיה בין הישיבה הקודמת לישיבה הנוכחית, ויחד עם זאת לא הרגשתי שלם עם עצמי בישיבה הקודמת שהחוק בשל לעלות לקריאה ראשונה.

שלום שמחון: בין לבין, אני חושב שפרק הזמן הזה רק הוסיף לא מעט נימוקים שצריך להתחשב בהם, ומייד אחרי שאאפשר לשני המציעים לומר את דברם, אני אבקש ממשרד המסחר והתעשייה להתייחס.

שלום שמחון: המשרד רוצה להציע איזושהי פשרה שתאפשר לחוק הזה להגיע לידי סיום.

שלום שמחון: שר המסחר והתעשייה אמר לי שגיבשתם איזושהי פשרה, תציגו אותה בפני הוועדה.

שלום שמחון: הבנתי ששר התקשורת התייעץ עם שר המסחר והתעשייה, ובסופו של דבר נפלה החלטה.

שלום שמחון: אתי בנדלר: אני, על כל פנים, לא קיבלתי שום נוסח.

שלום שמחון: היו"ר שלום שמחון: לא, בעל-פה.

שלום שמחון: הוא התייעץ עם עצמו.

שלום שמחון: אורית נוקד: אנחנו, בכל אופן, לא יודעים על כך.

שלום שמחון: היום, עוסקים שונים מבטיחים לצרכנים תנאים מסוימים, בתנאי שבאמת הצרכן יהיה קשור בחוזה לתקופה מסוימת.

שלום שמחון: מטבע הדברים, הצרכנים לא מנהלים מעקב מדוקדק אחר החוזים, הם לא יודעים מתי החוזה עומד לפקוע, מה שגורם לכך שבעצם נמשכת תקופת ההתקשרות באופן אוטומטי מאליה.

שלום שמחון: אני סבורה שהצרכנים – אילו היו יודעים – ייתכן והיו מנסים למצוא התקשרויות אחרות שתהיינה זולות יותר, ולכן הצעת החוק שלי באה לגרום לכך שהחברות יודיעו לצרכנים על מועד תקופת ההתקשרות, וצרכן יצטרך לתת את הסכמתו המפורשת בכתב אם הוא מעונין.

שלום שמחון: אם לא – בעצם ההתקשרות תהיה בטלה.

שלום שמחון: שאול יהלום: קודם כל, למען הגילוי הנאות – לפני כשעה התקשר אלי מנכ"ל משרד התמ"ת, רענן דינור, וציין בפני איזשהו נושא שאני מייד אציג, ובאופן עקרוני אין לי התנגדות לגביו.

שלום שמחון: הוא טען שאנשי התמ"ת יציגו את זה כאן בישיבה.

שלום שמחון: אני בעיקר הקדשתי את החוק שלי לנושא של תקופת מבצע, ואני טענתי שיש הונאת הציבור בכך שמחתימים אדם על מבצע לתקופה מוגבלת, ואומרים לו: במשך אותה תקופה מוגבלת יש מבצע שהוא בדרך כלל בנוי על עיקרון של הוזלה במחיר, אבל יכול להיות מבצע גם לקבל תמורה יותר גדולה על אותו מחיר - נניח לגבי סרטים, אפשר לקבל באותו מחיר יותר סרטים, למרות שאין מחירים שונים, אבל לתקופת המבצע מקבלים עשרה סרטים או עשרה ערוצים, וכאשר המבצע מסתיים זה יורד לשני ערוצים, זאת אומרת תקופת מבצע.

שלום שמחון: כאשר מסתיימת תקופת המבצע, הרי שמאחר שיש למוכר את כל הפרטים וחתם למעשה אותו צרכן על כך שהוא מסכים לחיוב אוטומטי - אם זה בכרטיס אשראי, אם בהוראת קבע לבנק- הרי שבאופן אוטומטי ה"סוויץ'" מתחלף ומתחילים לחייב את אותו צרכן במחיר היותר גבוה, או במחיר היותר גבוה באופן ריאלי.

שלום שמחון: הוא לא שם לב לעניין, לא חשב על כך, אולי אפילו לא הסכים לכך, אלא לפתע לאחר כמה חודשים או שנים הוא רואה שמורידים ממנו סכום כל כך גבוה, כאשר כל הסכמתו היתה לתעריף המבצע.

שלום שמחון: לכן, אמרתי שבמקרה כזה כאשר המבצע מסתיים - צריך לעשות את ההתקשרות בכתב- התקשרות חוזית או התקשרות מוקלטת - בכל אופן התקשרות ברורה, כדי שהראיה תהיה תמיד על המוכר האם באמת הוא התקשר לתקופה, נקרא לזה לצורך העניין "הנוספת" או השנייה.

שלום שמחון: אני רוצה לציין כמה הדגשים כי במשך התקופה היו כל מיני מגעים אתי - לא ממשרד התמ"ת, אבל מצד צרכנים.

שלום שמחון: קודם כל, אני בא ואומר - עיקר מטרתנו, שלא יהיה ספק, זה לא לפגוע בספקים, במשקיעים ובמוכרים.

שלום שמחון: עיקר מטרתי - ואני חושב גם מטרת חברת הכנסת נוקד - זה שיקוף וגילוי נאות.

שלום שמחון: זאת אומרת, אם אדם מראש חותם בצורה שאינה משתמעת לשתי פנים, באותיות סבירות, וכתוב בחוזה שהוא חותם - אני חותם לשלושה חודשים במחיר X, ומהחודש הרביעי ואילך במחיר X פלוס ומהחודש החמישי במחיר כך וכך - מבחינתי זה בסדר.

שלום שמחון: אדם חתם, יש את חתימתו, יש הוכחה לכל, הצרכן חכם ומכיר את העניין.

שלום שמחון: כל מטרתי היא למנוע מצב שאם מחתימים אותו על שלושה חודשים, או על שלוש שנים - זה לא משנה - במחיר X, ואין חתימה שלו ואין הסכמה שלו, שבגמר התקופה משהו משתנה לרעתו.

שלום שמחון: את זה אני אומר שהחוק צריך לאסור.

שלום שמחון: היום התקשרו ממשרד התמ"ת ואמרו שיש סוג של נושאים שאמנם כאן לא קיבלנו את עמדות החברות הסלולריות, אבל הם אמרו שאם אלה נושאים של פיקוח נפש - צריך למצוא בכל זאת איזשהו סידור.

שלום שמחון: היו"ר שלום שמחון: איזה פיקוח נפש?

שלום שמחון: שאול יהלום: נניח שמדובר במנוי על שח"ל.

שלום שמחון: הוא ציין שיש נושאים כמו לחצן מצוקה או משהו לקשישים.

שלום שמחון: אמרתי - אם מדובר בפיקוח נפש ורוצים עוד תקופה, נניח של כמה חודשים, עד שמישהו יבדוק, אזי לא צריך להפסיק מיידית, אוטומטית.

שלום שמחון: היו"ר שלום שמחון: רענן דינור ציין שיהיו שלושה מסלולים, כשהשר יוכל לקבוע בתקנות מי נכנס לכל מסלול.

שלום שמחון: שאול יהלום:

שלום שמחון: אדוני היושב-ראש, אני מודה לך על הגילוי הנאות, על ההשהיה.

שלום שמחון: כל מה שאני מבקש - שהיום נסיים את החוק לקריאה ראשונה.

חנה טירי: עורכת דין חנה טירי, משרד התמ"ת.

חנה טירי: כעיקרון, הצעת החוק קובעת שני דברים מהותיים: היא קובעת חובת הודעה, להודיע לצרכן 30 יום לפני מועד סיום העסקה על מועד סיום העסקה, והיא קובעת שאם העוסק מעוניין להמשיך את ההתקשרות עם הצרכן - הוא חייב להציע לו להמשיך את ההתקשרות, והצרכן חייב להסכים פוזיטיבית להמשך ההתקשרות.

חנה טירי: אנחנו מציעים שבמקרים מסוימים, בסוגי עסקאות מסוימים שיפורטו בתוספת לחוק הגנת הצרכן, אנחנו נקבע שלא נדרוש הסכמה פוזיטיבית מהצרכן, אלא נדרוש מהעוסק שהוא ישלח הודעה לצרכן ויודיע לו בצורה מפורטת שהעסקה תמשיך לחול, אלא אם הצרכן יודיע בכל עת על רצונו לסיים את העסקה, זאת אומרת מסלול של opt up ולא מסלול של opt in, כמו שההצעה קובעת.

אתי בנדלר: זו בדיוק ההצעה שדיברנו עליה בסיום הישיבה הקודמת.

חנה טירי: לקבוע את זה כמקרים חריגים.

חנה טירי: אנחנו נתנו את הדוגמה של לחצני המצוקה.

חנה טירי: אנחנו אומרים שבמקרים כאלה יכול להיווצר מצב שהצרכן לא נתן את הסכמתו והוא ממשיך לחתום- הוא סובר לתומו שהוא עדיין קשור בחוזה - ואז כשחס ושלום קורה אירוע מסוים, הוא מתקשר ואומרים לו: החוזה אתך הסתיים.

חנה טירי: אנחנו חשבנו על סוגים מסוימים של עסקאות, למשל מהעולם הסלולרי.

לאה ורון: תחזרי בבקשה על ההוראה האחרונה לגבי שירותי חירום.

חנה טירי: אנחנו מבקשים לומר שסעיף קטן (ב) - שהוא הסעיף שקובע שצריך את ההסכמה הפוזיטיבית של הצרכן כדי להמשיך התקשרות - לא יחול על סוגי עסקאות המפורטים בתוספת השנייה, ובלבד שהעוסק ישלח לצרכן 30 יום לפני מועד סיום העסקה הודעה על מועד סיום העסקה ויפרט בהודעה כי העסקה תמשיך לחול, אלא אם יודיע הצרכן בכל עת כי ברצונו לסיים את העסקה.

חנה טירי: בתוספת אנחנו נקבע סוגים של עסקאות, כמו למשל שירותי מצוקה; כמו למשל עסקה שאינה עולה על שלושה חודשים; כמו למשל עסקה אשר בתום תקופת ההתחייבות, בתום התקופה הקצובה, הלקוח לא מחויב בדמי מנוי קבועים, זאת אומרת בתשלומים עתיים כלשהם- אלה דוגמאות שאנחנו חשבנו עליהן.

חנה טירי: כמו למשל, עסקה לרכישת טובין שהתשלום עבור הטובין עצמו הוא זה שנפרס לתקופה קצובה; כמו למשל כשאני רוכשת מכשיר סלולרי ואני משלמת ב- 36 תשלומים.

יצחק קמחי: הרציונל הראשי של החוק נשאר, זאת אומרת מתן המידע.

חנה טירי: אנחנו מציעים לבוא ולומר שהשר - באישור ועדת הכלכלה - יהיה רשאי לשנות את התוספת, זאת אומרת שאפשר יהיה להוסיף סוגים מסוימים ולשנות את התוספת.

שלום שמחון: האם הכיוון הזה נראה לכם?

אורית נוקד: כן.

אורית נוקד: לי זה נראה.

שאול יהלום: כן.

ינון אנגל: ינון אנגל, משנה למנכ"ל ידיעות אחרונות.

ינון אנגל: אני רוצה לייצג פה את עמדת העיתונים בנושא החוק.

שלום שמחון: אם אתה יכול להתייחס גם לפשרה המוצעת.

ינון אנגל: אני אתייחס גם לזה.

ינון אנגל: אני חושב שמציעי החוק לא רצו לפגוע באפשרות של מכירת מינויים של העיתונים, אבל זאת התוצאה שעלולה לצאת מלשון החוק כפי שזה מונח על השולחן.

ינון אנגל: חלק ניכר מהמכירות נעשות היום טלפונית, על-ידי טלמרקטינג, כאשר ישנן מחלקות מאוד משמעותיות מבחינת כוח-אדם שמסכמות עם המנוי בטלפון על מחיר היכרות לתקופה מסוימת, ולאחר מכן הוא עולה חזרה למחיר המחירון הרגיל.

שלום שמחון: חבר הכנסת יהלום, זה מה שהצעת?

שאול יהלום: כן.

ינון אנגל: בהצעת החוק של חבר הכנסת יהלום כתוב:

ינון אנגל: תקופה קצובה שתיקבע בתקנות.

ינון אנגל: בהצעה השנייה כתוב: תקופה קצובה - הסביר לי פה חבר שתקופה קצובה יכולה להיות גם חודש.

ינון אנגל: זאת הנקודה הבסיסית שאנחנו היינו מבקשים להכניס בהצעת החוק, זאת אומרת אנחנו מקבלים שתהיה הגבלה על מספר חודשים סביר.

חנה טירי: אנחנו הצענו שההחרגה, זאת אומרת ההסדר השני של ה- opt out יחול על עסקאות שאינן עולות על שלושה חודשים.

חנה טירי: נראה לנו ששלושה חודשים זה זמן סביר, מעל שלושה חודשים הצרכן נמצא במצב שבו אנחנו חושבים שיש מקום להגן עליו יותר.

חנה טירי: מתחת לשלושה חודשים אפשר לקבוע שההסדר יהיה הסדר של הודעה בלבד.

ינון אנגל: שלושה חודשים, עם כל הכבוד לצרכנים, זו יחסית תקופה קצרה שכל אחד זוכר.

ינון אנגל: אנחנו מבקשים שתינתן תקופה יותר ארוכה, שהחוק ייכנס לתוקף רק על מבצעים שעוברים לפי הבקשה שלנו שנים-עשר חודש.

גלעד ארדן: שאלה ליועצת המשפטית – נניח שמדובר על עסקה שבה מתקשר אדם ואומרים לו: בשלושה חודשים הראשונים המחיר שלך הוא 100 שקלים, ולאחר שלושה חודשים 150 שקל, ואם אתה תבטל את זה - וזה בדרך כלל מה שאתם עושים - אתה תשלם איזשהו הפרש.

אתי בנדלר: לא, זאת לא עסקה אחת.

אתי בנדלר: חבר הכנסת יהלום באמת ניסה לסייג ולומר שאם מדובר בהתקשרות שבה בפרק זמן מסוים יש מחירי מבצע, נקרא לזה כך, או יש תנאי מבצע ולאחר מכן העסקה נמשכת, רק שהתנאים שונים - אין לו עם זה בעיה אם הצרכן יודע על כך מראש, ובלבד - וזה מה שרציתי לברר.

אתי בנדלר: לדוגמה, אם מדובר ב"ידיעות אחרונות" - יש מחיר שוק, יש מחיר אחיד לעיתון הזה, אבל אם אנחנו מדברים על טלפונים סלולריים למשל, יש הרי הרבה מאוד מסלולים.

אתי בנדלר: הצרכן לא יודע מה יהיו המחירים בתום תקופה מסוימת.

שאול יהלום: אין ספק שאם הוא לא יודע - חייבים להודיע לו.

אתי בנדלר: זה מה שרציתי לברר.

שאול יהלום: לדוגמה, יש היום הלוואות בבנק שאומרים לסטודנטים: ניתן לכם, ותשלמו בסוף הלימודים.

שאול יהלום: אני חושב שזה סביר מאוד - ומראש אני חותם, והייתי כזה סטודנט פעם, חתמתי לבנק וידעתי מראש ולא היו לי שום טענות, למרות שלקח זמן עד שהפסקתי להיות סטודנט, ושילמתי הרבה יותר כסף.

שאול יהלום: הבעיה שלי ברגע שאומרים לאדם: בוא למבצע, מחתימים אותו על הוראת קבע, ואומרים לו רק את המבצע, או לא אומרים לו מה יהיה אחרי המבצע, או שלא אומרים לו אפילו דבר, אלא אומרים: בוא תתחיל ותבדוק את העיתון.

אתי בנדלר: אני מבקשת להתמקד דווקא במקרי הגבול כדי לדעת איך לנסח את זה שאתה אומר: אומרים לו, אבל לא בדיוק.

אתי בנדלר: אומרים לו שאחר כך חוזרים למחירי שוק, למחירים המקובלים בחברה, וכל מיני אמירות מהסוג הזה.

שאול יהלום: לא.

שאול יהלום: צריך להגיד לו את המחיר.

אתי בנדלר: אנחנו מדברים על כך שרק אם הוא יודע בדיוק את המחיר, או שאין ספק לגביו.

שאול יהלום: למטה יכול להיות כתוב: כל המחירים צמודים למדד, אבל לא מעבר לכך.

ינון אנגל: לא השלמתי את דברי.

ינון אנגל: שוב, הבקשה לשנים-עשר חודשים.

ינון אנגל: לחלופין, אנחנו מבקשים שההוכחה תהיה או על-ידי מסמך כתוב או על-ידי הקלטה.

ינון אנגל: היו"ר שלום שמחון:

ינון אנגל: את זה הוועדה תחליט.

ינון אנגל: אני הנחתי את הבקשה שלנו על השולחן.

גלעד ארדן: אני לא מבין למה אתם צריכים להגדיל את זה לשנים-עשר חודש.

גלעד ארדן: אם זה אדם שמגיע הביתה - הוא מחתים אותו שאחרי שלושה חודשים התעריף משתנה, ואם אדם מצטרף בטלפון- אפשר לבקש ממנו לשלוח פקס, שיחתום ויחזיר, ואז יש לכם את ההוכחה.

גלעד ארדן: למה להגדיל ל-12 חודשים?

ינון אנגל: כשאנחנו מוכרים מנוי באיזשהו מקום, לא לכולם בבתים יש פקסים.

ינון אנגל: אנחנו מוכנים אפילו שתהיה אפשרות שאם לא הוכחנו - תוך שלושה חודשים נחזיר בחזרה.

ינון אנגל: אם אדם בא ואומר: לא הסכמתי, ואני לא יכול להוכיח לו, אז שיהיה החזר, אבל שלא תחייבו אותנו לפנות אליו ולבקש את הסכמתו.

מיכל רפאלי-כדורי: מיכל רפאלי-כדורי, מחברת הלווין.

מיכל רפאלי-כדורי: אני לא יודעת אם נמצא פה מישהו מחברות הכבלים, שבמקרה שלנו זה אותו סוג מוצר.

מיכל רפאלי-כדורי: הרכשת לקוח ללווין היא פעולה שיש לה עלות, צריך לרשת את הבניין לפעמים - במיוחד בשביל לקוח אחד לשים צלחת.

מיכל רפאלי-כדורי: כשאנחנו מגיעים לשם, אנחנו מציגים בפני הלקוח לאיזה מבצע הוא מצטרף - הוא חותם גם על הסכם מנוי, גם על נספח מבצע.

מיכל רפאלי-כדורי: נספחי המבצע שלנו מאושרים על-ידי מועצת הכבלים, כמו המחירון שלנו.

מיכל רפאלי-כדורי: אנחנו בוודאי לא יכולים שיחול עלינו העניין של שלושה חודשים.

שלום שמחון: מה הממוצע אצלכם?

מיכל רפאלי-כדורי: שנים-עשר חודש.

מיכל רפאלי-כדורי: היו"ר שלום שמחון:

מיכל רפאלי-כדורי: הרבה זמן למה?

מיכל רפאלי-כדורי: היו"ר שלום שמחון:

מיכל רפאלי-כדורי: אנחנו מודיעים לו, אנחנו רק לא רוצים לחכות להודעה פוזיטיבית שלו שהוא קיבל.

מיכל רפאלי-כדורי: אנחנו מודיעים היום - לאחרונה אושר לנו על-ידי מועצת הכבלים, ואני מניחה שגם הכבלים טכנולוגית יכולים לעשות את זה.

מיכל רפאלי-כדורי: כך נראה המסך שלנו - לקוח שעומד לסיים מבצע, זה יופיע לו בבאנר, באותה רצועה שנותנת לו את כל האינפורמציה על השידורים, שהיא אוטומטית, הוא לא יכול לבטל אותה, וכל ערוץ שעולה - גם אם זה באל-ג'זירה, גם אם זה בערוץ 2 וגם אם זה בערוץ הסרטים - עולה באנר שמודיע לו שהמבצע שלו עומד להסתיים.

מיכל רפאלי-כדורי: אם הוא רוצה מבצע חדש - עליו להתקשר.

מיכל רפאלי-כדורי: היו"ר שלום שמחון:

מיכל רפאלי-כדורי: זה אושר לנו לפני שבועיים, וממש בימים אלה אנחנו מתחילים.

אורית נוקד: נשים או גברים שהם סיעודיים, האם הם יידעו לראות את זה ולדפדף בערוצים?

אליעזר כהן: לא רק סיעודיים, גם כאלה שלא יודעים לעשות את זה.

מיכל רפאלי-כדורי: לקוח שלי שהוא סיעודי, ויודע להדליק את הטלוויזיה – אני מקווה שיש לי גם לקוחות סיעודיים, אני רק מניחה שלקוח שהוא סיעודי – אני לא יודעת איך את מגדירה סיעודי – איננו מחובר לטלוויזיה דיגיטלית.

אורית נוקד: אם הוא מבוגר?

מיכל רפאלי-כדורי: זה הדבר הכי פשוט.

מיכל רפאלי-כדורי: הוא מדליק את הטלוויזיה וזה עולה, זה מופיע על המסך.

אלי הולצמן: אלי הולצמן, מנכ"ל אינטרנט זהב.

אלי הולצמן: אני חושב שכל הסערה הזאת קמה רק בעת האחרונה, כי מבצעים כאלה היו קיימים מזה דורות.

אלי הולצמן: המוצרים – בדיוק כמו שיש את המוצרים ברי הקיימא שאנחנו קונים בסופר, יש את מוצרי המנוי המתמשכים.

אלי הולצמן: גם במוצרים האלה יש מבצעי קידום מכירות שמסתיימים מעת לעת, וגם במוצרים המתמשכים.

אלי הולצמן: נניח שהיה מבצע בסופר, הבקבוק הזה – במקום ב-10 שקלים, ב-7 שקלים.

אלי הולצמן: כשהסתיים המבצע אף אחד לא מצפה מהסופר שישים שלט מעל הבקבוק שהצרכן יידע שהמבצע שבו אתמול הוא יכול היה לקנות את זה ב-7 שקלים, היום זה כבר 10 שקלים, ואולי מחר זה יהיה 7 שקלים שוב.

גלעד ארדן: יותר טוב שלא תעשה את ההשוואה הזאת.

גלעד ארדן: איזו מין דוגמה זאת?

אורית נוקד: זו התקשרות של רגע.

גלעד ארדן: עובדה שלא טעיתי אף פעם כמה עולה לי ארגז מינרלים, אבל אצלכם טעיתי כבר שלוש פעמים.

אלי הולצמן: כל מה שאני מצפה להגיד, שמדובר בשיטת קידום מכירות שפועלת.

אלי הולצמן: נכון שאין דומה המשל לנמשל, אבל זו שיטת קידום מכירות אחת שפועלת לכאן, השנייה פועלת לשנייה.

גלעד ארדן: יש כאלה שהם על גבול ההטעיה.

אלי הולצמן: המבחן, כפי שאמר חבר הכנסת יהלום, הוא בשקיפות המידע כפי שהוא נמסר ללקוח.

אלי הולצמן: אני חושב שיש מספיק גופים צרכניים – ובשבע או שמונה שנות קיום ענף האינטרנט – יותר מפעם אחת הגופים הצרכניים האלה קיבלו מהצרכנים תלונות שהועברו אלינו, שמבחנן היה האם החוזה שנשלח ללקוח מפרט בצורה הברורה ביותר את תנאי ההתקשרות.

שאול יהלום: אז אתם תיענו לחוק, לא תהיה לכם בעיה עם החוק.

אלי הולצמן: הבעיה היחידה היא לקבל את אישורו הפוזיטיבי של הצרכן.

אלי הולצמן: זה בסוף יתגלגל לצרכן כי מה שיקרה – יהיו פה עלויות עצומות כי הצרכן לא מגיב.

אלי הולצמן: הצרכן פשוט לא מגיב.

שאול יהלום: באינטרנט אתה תשים לו חלון כל יום – לא ענית, לא ענית, עד שהוא יענה.

גלעד ארדן: אני חייב להעיר ואני דווקא אשתמש בדוגמה של אינטרנט זהב.

גלעד ארדן: אתם לדוגמה, האינטרנט, קובעים מחיר מסוים לשלושה חודשים ואומרים: אחרי כן לא נמשיך את זה בלי הסכמתך.

אלי הולצמן: סליחה, זה לא מדויק.

גלעד ארדן: אבל זה מקרה ספציפי שקרה לי.

גלעד ארדן: מה זאת אומרת לא מדויק?

אלי הולצמן: תראה לי את החשבונות, ואני אוכיח לך.

גלעד ארדן: ואז, כשאתה פונה אליהם, הם אומרים: ניסינו להודיע לך, אי אפשר היה להשיג אותך, אז עברנו לחייב בתעריף הרגיל – וזה במקרה הטוב שאתה מגלה את זה לאחר מספר חודשים.

אלי הולצמן: ממש לא מדויק.

אלי הולצמן: תביא את המסמך ובוא ננתח אותו – נראה.

אתי בנדלר: העובדה שאתם צריכים לנתח אותו זאת הבעיה.

אליעזר כהן: אני אתמוך בחוק הזה.

אליעזר כהן: אני רוצה להבליט את הנקודה – לא מדובר רק בלא כשירים ובזקנים, יש גם הרבה מאוד אנשים בגילאים אחרים שלא יודעים להתעסק עם כל האלקטרוניקה של השיווק היום.

אליעזר כהן: היושב-ראש, אם מציעי החוק יהיו מוכנים לקבל שינויים קלים, אני מוכן להם, אבל אני אתמוך בחוק הזה כי הוא במיוחד מגן על כאלה שלא יודעים להסתדר עם השיווק האלקטרוני.

משה כחלון: אני כמובן גם אתמוך בחוק.

משה כחלון: לצערי, הדוגמה של ידידנו מ"אינטרנט זהב" לא היתה במקומה, ואני חושב שזה אלף-בית בהגינות מסחרית – המושג של הצעה בקיבול.

משה כחלון: לא יכול להיות שהיה איזשהו סוג של קיבול ולאחר מכן אני מציע פעם נוספת – מבחינתי, לאחר שלושה חודשים זוהי עסקה אחרת לחלוטין, ואדם צריך להסכים פעם נוספת.

שלום שמחון: לכן אני מעדיף תמיד לפקוד את החברים במפלגה בהוראות קבע.

שלום שמחון: זה נשאר לכל הזמן.

שאול יהלום: למפלגה זה לא חל משום שאם אתה מעלה את דמי החבר – הצרכן שמח שהוא משלם יותר למפלגה.

יצחק קמחי: אבל זאת לא עסקה צרכנית.

משה כחלון: כתוב שהמפלגה רשאית להעלות את דמי החבר מעת לעת, אבל היא מודיעה לחבר.

משה כחלון: לא שהוא צריך להודיע אם הוא לא מוכן.

אלי הולצמן: אבל גם פה ניתנת הודעה.

אלי הולצמן: השאלה אם הוא צריך להסכים לכך.

משה כחלון: לכן, אני רואה בזה שתי עסקאות, ובכל פעם צריך את הסכמת הלקוח.

יוסי ליטמן: יוסי ליטמן, בזק.

יוסי ליטמן: הבעיה העיקרית שלנו בחוק זה הקטע הפוזיטיבי.

יוסי ליטמן: בשיווק של היום, גם כשאנחנו שולחים ללקוחות מכתבים, גם כשמציעים להם הצעות שיש מאחוריהן מתנה – התגובות של הלקוחות זה באחוזים בודדים, כלומר אפשר להניח שגם אם ישלחו מכתבים, התגובות הפוזיטיביות של הלקוחות יהיו באחוזים בודדים.

יוסי ליטמן: לכן, אם הצעת החוק תתקבל, זה יביא ברוב המקרים להפסקת שירותים, לניתוק, וכו'.

יוסי ליטמן: זה גם גורם נזק ללקוח.

יוסי ליטמן: אפשר מבחינתנו לשלוח מכתבים ללקוחות.

יוסי ליטמן: ההצעה של חבר הכנסת יהלום אומרת שהלקוח צריך לחתום על טופס שבו ברור לו מה יהיה המחיר לאחר מכן, ואם מדובר בעסקת טלפון אפשר לשלוח לו לאחר מכן מכתב.

יצחק קמחי: חובה לשלוח לו מכתב.

יוסי ליטמן: חובה לשלוח מכתב ולהגיד שזאת העסקה.

יוסי ליטמן: הקטע הפוזיטיבי ישאף בסוף לאפס, וייגרמו נזקים ללקוחות.

שלום שמחון: האם הפשרה שהוצעה על-ידי שר התקשורת – בתיאום עם שר התמ"ת – מקובלת עליכם?

יוסי ליטמן: יש בעיה עם הזמן.

יוסי ליטמן: הקטע הפוזיטיבי הוא בעייתי כי לקוחות לא יגיבו.

יוסי ליטמן: אפשר לשאול כאן כל מי שעוסק בשיווק ולהיווכח שאחוזים בודדים מהלקוחות יגיבו, וייגרמו נזקים בסופו של דבר.

שאול יהלום: תן לנו דוגמה למבצע של בזק, וננתח אותו.

יוסי ליטמן: מבצע של קו טלפון עם דמי שימוש מוזלים לחצי שנה.

שאול יהלום: האם אדם חותם על כך לחצי שנה במחיר 30 שקל, ולאחר מכן במחיר 60 שקל?

יוסי ליטמן: כן.

שאול יהלום: אז היכן הבעיה?

שאול יהלום: אני חוזר ואומר: כל דבר שאדם הסכים לו בצורה מפורשת.

יוסי ברג: יוסי ברג, המועצה לצרכנות.

יוסי ברג: נשמעו כל העסקים שטוענים למה זה מיותר ולמה זה לא חשוב ולמה זה רק מפריע – כל העסקים שטענו שיש שידור מספיק ויש תחרות, והפחידו שזה יעלה לצרכנים המון כסף וזה לא כדאי לצרכנים, בדיוק כפי שאמרו פעם לגבי סימון מחירים, אז למה הם כל כך מפחדים בעצם?

יוסי ברג: מה זה מפריע להם?

יוסי ברג: היידוע?

יוסי ברג: מזה הם מפחדים.

יוסי ברג: אני חושב שגם אתם בבית שלכם – אתם נמצאים פה גם משום שאתם קודם כל צרכנים ואזרחים, ואתם נמצאים פה משום שחשוב לכם מצרכנים אחרים, מכל העם, ואתם שמתם לב לכך שיש בעיה.

ירון לוינסון: אנחנו גם כן תומכים בחוק הזה, זה חוק מצוין.

ירון לוינסון: המצב היום הוא של ג'ונגל כאשר הצרכן הוא צרכן שאנחנו קוראים לו "שבוי".

ירון לוינסון: כל העסקאות של חברות אינטרנט וסלולריים – הוא חותם, אומרים לו משהו, הוא לא יודע מתי להפסיק, הוא לא יודע מתי להמשיך.

ירון לוינסון: לכן, אנחנו תומכים בהצעה הזאת במתכונת של חברת הכנסת נוקד.

ירון לוינסון: לגבי הנושא של לחצני מצוקה וחירום – אמנם הנושא הוא נושא כאוב, אבל כפי שיוסי ציין, בתחום הזה יש הכי הרבה השפעה בלתי הוגנת, ניצול מצוקה של זקנים.

ירון לוינסון: דווקא שם מחתימים אותם על דברים שהם לא יודעים, ודווקא שם צריך להיות עוד יותר זהירים מאשר בתחומים אחרים.

יוסי קמחי: לגבי לחצני מצוקה ומנועים לטיפולים רפואיים לקשישים – קיימות אכן בעיות, והדברים שכאן נאמרו, נאמרו לדוגמה בלבד.

יוסי קמחי: זה עדיין לא אומר שאלה הדברים שייכנסו לתוך אותה תוספת.

יוסי קמחי: זה מסוג הדברים שצריכים לבוא ולשקול.

שלום שמחון: אני מבקש לנסות לסכם את תמונת המצב, נכון לרגע זה.

עידית צ'רנוביץ: בתחילת הדרך משרד התקשורת הסתפק רק בהודעה של המפעיל לצרכן 30 יום לפני סיום ההתקשרות, אבל מאחר שהשר הוא באמת אותו שר, אנחנו רק נדרוש שלגבי תוספת העסקאות שייכנסו לתוספת השנייה – זה יצריך עוד איזשהו דיבור.

עידית צ'רנוביץ: אנחנו נביא זאת ביחד לאחר שנדון עם הקטע של משרד התמ"ת לגבי רשימת השירותים והעסקאות שייכנסו לתוספת השנייה.

שאול יהלום: זה מצריך אישור של הוועדה.

דפנה בר צורי: אני מהמועצה לשידורי כבלים ולווין.

דפנה בר צורי: מכל מה שנאמר, הבעיה העיקרית היא באמת חוסר הידיעה, אבל אני חושבת שהפתרון שהוצע כאן בתור טווח העסקאות שמוחרגות הוא פתרון הרבה יותר מידתי ונכון.

דפנה בר צורי: כלומר, אם אתה שולח הודעה, והלקוח מקבל הודעה מפורטת שתוך 30 יום החשבון שלו עולה מ- 30 שקל ל- 60 שקל, למה צריך גם לדרוש ממנו להתקשר?

דפנה בר צורי: כפי שכולם מציינים, יש בעיה עם הלקוחות והם לא משיבים.

שלום שמחון: עידית יושבת לידך.

שלום שמחון: היא יודעת שחויבתי בשירות אינטרנט מסוים כמעט שנתיים וחצי.

דפנה בר צורי: אני מדברת על כך שבמבצעים שלהם אנחנו מפקחים ומחייבים אותם לרשום שבתום שנה המחיר יעלה.

שלום שמחון: סביר להניח שאחוז גבוה – אם אתה שולח לו – לא יתן תשובה.

דפנה בר צורי: נכון, אבל אם אדם מקבל הודעה שאומרת שהמחיר יהיה פי שניים תוך חודש, והוא לא טורח להתקשר – אני חושבת שלא צריך להטיל את הנטל עליו.

שאול יהלום: למה את צריכה להמשיך?

שאול יהלום: הוא לא התקשר – תפסיקי את השירות.

שאול יהלום: מה הבעיה?

אלי הולצמן: העובדות הן שבודדים מתקשרים.

אלי הולצמן: ראשית, יש עלויות לניתוק ולחיבור, וזה יקרה ברגעים שהלקוח מאוד לא ירצה.

שאול יהלום: תכתוב לו את זה.

רוני נויבאר: רוני נויבאר, משרד המשפטים.

רוני נויבאר: רציתי לומר שאנחנו תומכים באופן עקרוני - כמו כל הממשלה - בהצעת החוק, ואנחנו חושבים שמאוד צריך להיזהר מהחוזים האחידים של כל מיני חברות, שכותבות שיש להן בתום תקופה את הזכות להעלות את המחיר כפי שעולה על דעתן.

שלום שמחון: אני מבקש להציע סיכום כדי שהיועצת המשפטית תוכל לעבוד על החוק ולהכין אותו במהלך הפגרה.

שלום שמחון: ראשית, הוצגה פה עמדה של משרד התמ"ת שתהיה תוספת, והיא מקובלת על המציעים.

שלום שמחון: שנית, יש פה בקשה של בין שלושה חודשים ל-12 חודשים, ואנחנו צריכים להכריע.

שלום שמחון: אני מציע שנכריע באמצע, קרי חצי שנה.

שלום שמחון: האם זה מקובל?

שאול יהלום: כן.

אורית נוקד: עלי זה מקובל.

יוסי ברג: אבל מה המשמעות?

שלום שמחון: את המשמעות נגיד בסוף.

שלום שמחון: אני מנסה לגעת בנקודות שעלו פה.

אתי בנדלר: לגבי החשבוניות, זה עצם החיוב לשלוח חשבוניות.

חנה טירי: זה לא החובה לשלוח חשבונית.

חנה טירי: אם אני שולח חשבונית, אז אני אציין בחשבונית את מועד סיום העסקה.

לאה ורון: לא.

לאה ורון: החובה היא למסד חובה של משלוח חשבוניות, לא להסתפק בהודעה על מסך הטלוויזיה, אלא לשלוח חשבונית.

ינון אנגל: יש כללים של מס הכנסה בעניין משלוח חשבוניות.

ינון אנגל: אתם לא יכולים להיכנס לחוקים אחרים ולקבוע כללים.

ינון אנגל: יש חוקי מע"מ, יש חוקי מס הכנסה.

ינון אנגל: זה לא פורום שיכול להשפיע על ניהול ספרים והגשת חשבוניות.

יוסי ברג: יש חובה בחוק, ומס הכנסה לא אוכף אותה ועסקים מפרים אותה.

יוסי ברג: לכן, כאקט צרכני, הוועדה עושה טוב אם היא תאמץ כאן ותחייב לשלוח חשבוניות - היא תבורך על-ידי שבעה מיליון צרכנים.

שלום שמחון: אנחנו נדבר על אחת למחצית השנה?

אתי בנדלר: שתהיה חובה לשלוח את החשבוניות שהוצאו לפחות אחת לחצי שנה לגבי כל התקופה.

אתי בנדלר: על זה אדוני מדבר?

שלום שמחון: כן.

שלום שמחון: האם יש עניין נוסף שסיכמנו פה?

שאול יהלום: אני מבקש שמבחינת הסכמים, יהיה כתוב בחוק שהקלטה – ומבחינתי גם פוזיטיבי – לאינטרנט, זאת אומרת אדם שעונה והם שומרים את זה, זה בסדר.

שאול יהלום: אדם לא צריך לחתום רק בכתב, אלא גם אם תישמר ההקלטה.


מיכאל אטלן: על סוג עסקה.


מיכאל אטלן: אי אפשר לבוא לוועדה על כל עסקה ועסקה, אפשר לבוא על סוג עסקה.

שלום שמחון: סוגי עסקאות יהיו בתוספת.

שלום שמחון: חבר הכנסת יהלום, אי אפשר לרדת לרמת פירוט כזאת.

שלום שמחון: אי אפשר להגיד: ברובע ד' בעיריית ירושלים, שיכון ג'.

שאול יהלום: הם טוענים שדווקא בעניין הזה יש חברות שמנצלות לרעה כשאדם הוא קשיש וסיעודי.

שאול יהלום: לכן, אם תכתוב: שירותים לקשישים סיעודיים - - -

שלום שמחון: אתה מצפה שנכתוב: עיריית ירושלים, באר שבע, נתניה, שדרות?

אתי בנדלר: את זה ודאי שאסור לעשות.

אתי בנדלר: חבר הכנסת יהלום, בשלב זה התוספת תהיה ריקה.

אתי בנדלר: בדברי ההסבר אני אתייחס לאפשרות מה עשוי להיכנס לתוך התוספת הזאת.

שאול יהלום: גם היום, לגבי חברות כוח-אדם – השר מאשר כל חברה.

שלום שמחון: חבר הכנסת יהלום, אנחנו לא מקבלים את עמדתך.

שלום שמחון: נצביע על עמדתך אם אתה רוצה.

שאול יהלום: לא.

אתי בנדלר: הוא מאשר באישור, אבל לא ברמה של תוספת לחוק, לא ברמה של דבר חקיקה שצריך להיות כללי.

שלום שמחון: אני מבקש להצביע על העקרונות שסיכמנו עכשיו שהיועצת המשפטית תנסח ותחיל אותם בתוך הצעת החוק שכבר קראנו בישיבה הקודמת.

שאול יהלום: וזה יוגש לקריאה ראשונה.

אתי בנדלר: זה יהיה בכנס הבא.

שלום שמחון: מי בעד?

שלום שמחון: מי נגד?

שלום שמחון: בעד – 5

שלום שמחון: נמנעים – אין

שלום שמחון: אושרו לקריאה ראשונה.

אתי בנדלר: מה בדבר עלויות?

שלום שמחון: אני מבקש מהאוצר להודיע האם הצעת החוק הזאת היא הצעת חוק תקציבית.

אתי בנדלר: האם יש לה עלויות.

שלום שמחון: אם יש לה עלויות, ואם אין לה – כמובן אנחנו נמשיך הלאה.