ועדת הכספים, כנסת 16, פרוטוקול מספר , 2005-02-21 10:00

יעקב ליצמן: שלום לכולם, אני פותח את הישיבה – דיון מהיר שהגישו חברי הכנסת יוסי שריד ויולי תמיר, שביקשו לדון בנושא הטלוויזיה החינוכית.

יעקב ליצמן: לפניי עמדו שני שיקולים בנושא – הראשון עם תקציב החינוך.

יעקב ליצמן: הם ביקשו לעשות זאת בנפרד.

יעקב ליצמן: נעניתי לבקשתם, ואני מעלה את הנושא לסדר היום.

יעקב ליצמן: אבקש מחבר הכנסת שוחט לנהל את הישיבה בינתיים.

אברהם-בייגה שוחט: חבר הכנסת שריד, בבקשה.

יוסי שריד: אני מודה לך, אדוני היושב ראש, על כך שנענית לבקשה של חברת הכנסת יולי תמיר ושלי.

יוסי שריד: בפתח הדברים הקצרים מאוד שלי - כי ראוי שהטלוויזיה תציג את מעשי ידיה - אני רוצה לומר שאילו היינו צריכים לקבוע האם לסגור או לא לסגור את הטלוויזיה הלימודית שלי על פי ההופעות שלי ב"ערב חדש", היו צריכים לסגור אותה מיד.

יוסי שריד: כך שאת זה אני אומר בדרך שלי כדי למנוע חשד של מישהו על כך שפלוני הוא בעל ענין בטלוויזיה.

יוסי שריד: לדעתי זהו נימוק חשוב כשבאים לשקול האם לסגור או לא לסגור כלי תקשורת – מספר ההופעות של אדם באותו כלי תקשורת.

יוסי שריד: עם זאת, יש כמה נימוקים נוספים, שמביאים אותי להכרה שלמעשה סוגרים את הטלוויזיה החינוכית, ולא טוב שסוגרים אותה.

יוסי שריד: אנחנו הרי מצטיינים בחוסר קשר מוחלט בין מה שאנחנו דורשים לבין מה שאנחנו מקיימים.

יוסי שריד: אם כן, כולנו מתמחים באניה ובתאניה בכל הקשור לרמת הטלוויזיה בארץ – ואני אחד השותפים לכך.

יוסי שריד: יש באמת הדרדרות נוראה, למרות תוכנית "השגריר" – הירידה למכנה המשותף הנמוך ביותר, תרבות הרייטינג וכל מה שאתם מכירים.

יוסי שריד: אין צורך להוסיף.

יוסי שריד: בדרכי לכאן, נזכרתי שלפני כמה שבועות ראיינו אותי כמי שיש לו תוכנית בערוץ נידח ובלתי נצפה לחלוטין, ושאלו אותי מהן חמש התוכניות האהובות בטלוויזיה.

יוסי שריד: באופן לגמרי ביזארי ציינתי תוכניות כאלה ואחרות.

יוסי שריד: לתומי, ציינתי את ערוץ 23 – לפעמים בימי שישי, כאשר באופן מוחלט אין מה לראות בטלוויזיה, יש את הלופ הזה של ערוץ 23, שגם הוא לא מי-יודע-מה בכל יום שישי, אבל מפעם לפעם אפשר לראות שם דברים בעלי ענין.

יוסי שריד: אני זוכר שהמראיין שאל אותי אם אני ממש רציני בענין הזה.

יוסי שריד: אמרתי לו - אתה לא יודע עד כמה אני רציני.

יוסי שריד: כן, אני צופה בזה.

יוסי שריד: נכון, הטלוויזיה החינוכית איננה שואבת לחוג צופיה עשרות אחוזים של צופים, אבל אולי דווקא עכשיו יש צורך בקיומה של הטלוויזיה החינוכית, יותר מאשר בכל זמן אחר.

יוסי שריד: למעשה סוגרים אותה.

יוסי שריד: לכאורה היא נשארת פתוחה, אבל במצב הזה אין טעם להשאיר אותה פתוחה, לדעתי.

יוסי שריד: על פי חומר שאתם קבלתם, התקציב של הטלוויזיה החינוכית בשנת 2002 עמד על 106 מיליוני שקלים.

יוסי שריד: לעומת זאת, בשנת 2005 הוא עומד על 56 מיליוני שקלים; דהיינו, קיצוץ של 50%.

יוסי שריד: חבר הכנסת שוחט, אתה הרבה יותר בקי ממני – אני לא מכיר הרבה מוסדות שקוצצו ב-50%, מ-106 מיליוני שקלים ל-56 מיליוני שקלים.

יוסי שריד: אומנם אין כאן מספרים לגבי השנים 2000 ו-2001, אבל הניחוש שלי הוא שמשנת 2000 זה קוצץ ביותר מ-50%.

יוסי שריד: אפשר היה לומר שהטלוויזיה מצדה אולי לא עשתה את המאמצים המתחייבים כדי לעבור את המבחנים המקובלים היום של ייעול וצמצום.

יוסי שריד: אני מפנה את תשומת לבכם, חבריי המלומדים, לעובדה שהטלוויזיה הלימודית ירדה מ-465 באפריל 2003 ל-210 עובדים.

יוסי שריד: זה יותר מ-50%.

יוסי שריד: לכן גם האוצר לכאורה היה צריך להיות שבע רצון.

יוסי שריד: כדי לסכם את הענין: בשים לב לחשיבותה הגדולה של הטלוויזיה הלימודית ובשים לב לתוכניות המצורפות כאן, הקיימות והעתידיות – אני מבין שהכל בשלבי הכנה, ולא רק בגדר של חזון לעתיד לבוא - אני חושב שוועדת הכספים והכנסת לא צריכים להשלים עם סגירתה בפועל של הטלוויזיה הלימודית.

יוסי שריד: 56 מיליוני שקלים יספיקו בקושי לתשלום המשכורות.

יוסי שריד: מקום שבו לעובדים אין עבודה באמת מוטב לסגור.

יוסי שריד: אם זו לא הכוונה האמיתית צריך להגדיל את התקציב.

יוסי שריד: בכמה?

יוסי שריד: הטלוויזיה החינוכית אומרת שב-30 מיליוני שקלים.

יוסי שריד: אני הייתי מגדיל את זה ביותר.

יוסי שריד: אני לא נכנס לשאלה הזאת.

יוסי שריד: אבל ברור לגמרי שהסכום הנוכחי הוא פסק דין סגירה לטלוויזיה.

אברהם-בייגה שוחט: תודה רבה יוסי.

אברהם-בייגה שוחט: חברת הכנסת תמיר, בבקשה.

יולי תמיר: בהמשך לדברים שאמר חבר הכנסת שריד, נדמה לי שיש כאן תהליך שמנסה למנוע את קיומו של ערוץ ממלכתי - בעיקר בתחום החינוכי.

יולי תמיר: כמו בכל התחומים, הוא נותן את הבכורה לכל מני ערוצים שמפריטים את השידור, ועל ידי כך גם היכולת שלנו לפקח על האיכויות שלהם כמעט ואינה קיימת.

יולי תמיר: הטלוויזיה החינוכית היום – בכל ראיה חינוכית בעולם - היתה צריכה להיות כלי ראשון ללימוד מטווח רחוק.

יולי תמיר: אם היתה לנו כאן תפיסה לאומית ראויה של חינוך, היינו לוקחים את הטלוויזיה החינוכית והופכים אותה לבסיס של e-learning, לכלי חינוכי ממדרגה ראשונה.

יולי תמיר: אם אני זוכרת נכון, כשהוקמה הטלוויזיה החינוכית זאת היתה המטרה.

יולי תמיר: מאז - גם קיצצו ביד אחת וגם מערכת החינוך לא למדה להשתמש בטכנולוגיות מתקדמות.

יולי תמיר: אבל זוהי שטות ואיוולת לא לאפשר לטלוויזיה החינוכית להמשיך ולפרוח, ובעיקר לא לאפשר לה לעשות את העבודה החינוכית המתבקשת, ששום גורם אחר לא יעשה אותה במקומה; במיוחד כאשר התשדירים החינוכיים אינם תשדירים של רייטינג.

יולי תמיר: יש מעט מאוד יכולת לגייס קהל צופים ענק לתשדירים לימודיים, אבל יש לכך חשיבות גדולה מאוד מבחינת הראיה הציבורית.

יולי תמיר: לכן נדמה לי שראוי היה להיענות לבקשה להגדיל את התקציב.

יולי תמיר: בלי זה לא רק שאנחנו לא מאפשרים לטלוויזיה להתקיים, אנחנו למעשה מבזבזים 56 מיליוני שקלים; אנחנו משלמים 56 מיליוני שקלים לאנשים שעובדים, שלמעשה לא יכולים לעשות שום דבר.

יולי תמיר: הם לא יכולים לייצר, להפיק ולקיים תוכניות.

יולי תמיר: אם כן, חבל על הכסף.

יולי תמיר: או שתתקבל החלטה לסגור – ואני אתנגד לה מאוד ואצביע נגדה - או שתתקבל החלטה לתת להם לחיות.

יולי תמיר: אבל המצב של החצי-חצי – חצי חיים וחצי מוות – הוא המצב האווילי מכולם.

יולי תמיר: זהו מצב שיוצר גם בזבוז וגם חוסר מוטיבציה – ובסופו של דבר אנחנו משלמים את הכסף ולא מקבלים את התוצרים.

יולי תמיר: אם כן, צריכה להתקבל החלטה להגדיל את התקציב, כבקשתה של הטלוויזיה החינוכית.

יולי תמיר: לאחר מכן צריך לחזור לשאלה איך מערכת החינוך משתמשת בטלוויזיה.

יולי תמיר: אבל זהו דיון אחר.

אברהם-בייגה שוחט: חברת הכנסת גבריאלי, בבקשה.

ענבל גבריאלי: אני רוצה לומר כמה דברים בכלליות, כמי שלוותה את הטלוויזיה החינוכית כבר מהתוכנית הכלכלית של 2003 - על פי המסמך שלפנינו, אנחנו רואים שהקיצוץ בוצע גם בשנת 2003 וגם בשנת 2004.

ענבל גבריאלי: אמרה עכשיו חברת הכנסת תמיר שזה או כאן או כאן, ולא באמצע.

ענבל גבריאלי: ניהלתי מספר פעמים משא ומתן עם נציגי האוצר, וגם עם שר האוצר בעצמו.

ענבל גבריאלי: במסגרת הדיונים בוועדה הזאת, ניסיתי להגיע לאיזשהן הסכמות, והתשובות שקבלתי היו מאוד מוזרות ואבסורדיות בעיניי.

ענבל גבריאלי: לבסוף שאלתי באופן חד וחלק – מה הכוונה, מה אתם רוצים?

ענבל גבריאלי: התשובה שקיבלתי היתה חד משמעית: אף אחד באוצר לא רוצה שהטלוויזיה החינוכית תמשיך להתקיים.

ענבל גבריאלי: אלא מה?

ענבל גבריאלי: אם אנחנו משקפים את הציבור, הרי שמרבית הציבור כן רואה חיוניות בקיומה של הטלוויזיה החינוכית דווקא בעידן הזה; דווקא בעידן שבו בערוצים האחרים כל קשר בין תוכנית חינוכית לבין התוכניות המשודרות שם הוא קשר שלא קיים, קשר שמזמן אבד והתנתק.

ענבל גבריאלי: מכיוון שמבחינה ציבורית, וזה לא משנה כרגע אם זה בזמן תקציב או לא, זה לא מצטייר טוב ציבורית וזה לא נחמד לבוא ולאמר - אני סוגר את הטלוויזיה החינוכית, הם החליטו לנקוט בשיטת הגסיסה האיטית והכואבת.

ענבל גבריאלי: בתקציב 2004 כבר הגענו אגף תקציבים ואנוכי למסמך, שכלל פרטי פרטים בנוגע למספר העובדים הקבועים ומספר עובדי כוח אדם - מספרים שבאמת התקשיתי להאמין שיש בהם צורך מכיוון שכבר באפריל 2003, עם כניסתה של הגב' ויגודסקי לתפקיד, הקיצוץ הזה החל.

ענבל גבריאלי: לא עיינתי במסמך הזה, יפה, אבל אני מניחה שהמספרים נמצאים כאן.

ענבל גבריאלי: בכל אופן, הכוונה ברורה מאוד: בתקציב הזה של 56 מיליוני שקלים אי אפשר לתפקד.

ענבל גבריאלי: מעבר לכך, אני חושבת שזה לא ממש יאה לדבר בשני קולות.

ענבל גבריאלי: בזמן שבו ממשיכים לקצץ באוצר, הממשלה והכנסת אישרו את הארכת הזיכיון של הטלוויזיה החינוכית בעשר שנים נוספות – גם בערוץ הראשון וגם בערוץ השני.

ענבל גבריאלי: כרגע, בכל אופן, הטלוויזיה החינוכית תמשיך לשדר.

אברהם-בייגה שוחט: באיזה חוק?

חיים אורון: חוק הרשות השניה.

ענבל גבריאלי: עד שנת 2015.

ענבל גבריאלי: לא ברורים לי הצורך וההתלהבות של הממשלה ושל ועדת הכלכלה לאשר לי את הצעת החוק הזאת ולגבש אותה לחוק, אם מצד שני זוהי ההתנהלות.

ענבל גבריאלי: אני בהחלט חושבת שיש מקום להגדיל משמעותית את התקציב של החינוכית.

אברהם-בייגה שוחט: תודה.

אברהם-בייגה שוחט: חבר הכנסת אורון.

חיים אורון: אני מציע להפסיק את הדיון, מסיבה פשוטה: כאן אני בטוח מה נחליט.

חיים אורון: נציגי האוצר והחינוך לא כאן.

חיים אורון: היות שגם אין מחלוקת על הערכת המצב ועל המגמה, אנחנו יוצרים דיון נוסף, שמשחרר את מי שצריך לשאול אותו את השאלות.

חיים אורון: אדוני היושב ראש, זוהי שיטה.

חיים אורון: אנחנו רואים את אותה התנהלות בדיון לגבי "ביקור חולים" ובכמה מקומות.

חיים אורון: אין כוח או אין אומץ להחליט.

חיים אורון: נותנים לנו להתברבר בישיבות אינסופיות, ולמעשה הורגים את הענין.

חיים אורון: אני מציע למציעים לנצור את הדיון הזה.

חיים אורון: אני מבין שבשבוע הבא יש דיון לגבי משרד החינוך.

חיים אורון: אם כן, יבוא לכאן מי שצריך לתת תשובות, ויגיד מה שיש לו לומר.

ענבל גבריאלי: יש בעיה: ברגע שבו התקציב של החינוכית יידון עם תקציב החינוך, זה פשוט יפיל את כל הענין.

ענבל גבריאלי: זאת משום שבמשרד החינוך אומרים - הידד לחינוכית והיא חשובה, אבל שהאוצר יביא תקציב נפרד מעבר לתקציב שלו.

חיים אורון: זה תמיד כך.

אברהם-בייגה שוחט: אבל אחרת לא יתקיים דיון.

אברהם-בייגה שוחט: בדיון הכללי על החינוך הטלוויזיה החינוכית לא תהיה קיימת; יאמרו על כך משפט, ובכך הענין יסתיים.

אהוד רצאבי: אני מבקש לשאול שאלה פרקטית: אם אנחנו מקיימים דיון ומקבלים החלטות, האם יש לזה נפקות?

אברהם-בייגה שוחט: זה תלוי רק בנו.

חיים אורון: אם יגידו – חברים, אין תקציב חינוך בלי 20 מיליוני שקלים נוספים, זה יסתדר.

חיים אורון: ואם לא יגידו את זה, זה לא יסתדר.

אברהם-בייגה שוחט: אבל לשם כך צריך להיות משוכנעים, ולשמוע מה קורה ומה נעשה.

אברהם-בייגה שוחט: אני זוכר את הדיונים שחברת הכנסת גבריאלי הביאה בשנים הקודמות – את ההסכמים במסגרת הצמצום בכוח אדם ואת תוספת התקציב.

אברהם-בייגה שוחט: גם השרה נכחה אז בדיון.

אברהם-בייגה שוחט: אני כן מציע לקיים דיון כעת - כדי למצות את העסק עד תומו, וכדי לברר את הסכום המינימלי שאותו צריך.

אברהם-בייגה שוחט: אם נרצה, את הסכום הזה אפשר להביא.

אברהם-בייגה שוחט: על כך לא קם ונופל תקציב המדינה, לא תקציב החינוך ולא שום תקציב אחר.

אברהם-בייגה שוחט: אבל זה כן יכול להפיל את הטלוויזיה החינוכית לכאן או לכאן.

אברהם-בייגה שוחט: נשמע את גב' ויגודסקי.

יפה ויגודסקי: ברשותכם, אני רוצה להקדיש שבע דקות להקרנת המצגת, כדי שחברי הכנסת והאורחים יכירו קצת יותר מקרוב את הטלוויזיה החינוכית.

יפה ויגודסקי: לאחר מכן אתן פרטים, שכולם מתחילים ונגמרים במספרים ובעובדות.

יפה ויגודסקי: [הקרנת מצגת] ראינו כאן הפקות מקור של הטלוויזיה החינוכית בשנת 2005.

יפה ויגודסקי: בקנה יש סדרה נוספת של תוכניות לילדים ונוער.

יפה ויגודסקי: בחודש מאי אנחנו יוצאים בסדרה בת 26 תוכניות בשם "חידון המתמטיקה" לכיתות ה', בשיתוף מערכת החינוך והמפקחת הראשית על תחום המתמטיקה.

יפה ויגודסקי: אנחנו יוצאים עם מגזין חדש לילדים ונוער בנושא בריאות.

אברהם-בייגה שוחט: כמה שעות שידור יש לכם היום?

יפה ויגודסקי: נכון להיום, יש לנו בערוץ 1 8.5 שעות – מהבוקר עד השעה 15:30, ומהשעה 17:00 עד 17:30.

יפה ויגודסקי: בערוץ 2 – מהשעה 14:00 עד 15:00.

יפה ויגודסקי: בנינו רצועת ילדים ונוער חדשה לגמרי.

יפה ויגודסקי: מחצית השעה הראשונה היא תוכנית רכושה.

יפה ויגודסקי: מהשעה 14:30 עד 15:00 – כולן תוכניות מקור, סדרות של הטלוויזיה של החינוכית.

יפה ויגודסקי: למרות שהמילה רייטינג בחדר הזה היא מילה גסה, הרייטינג שלנו גם בערוץ 2 וגם בערוץ 1 מתחרה בשעות שבהן אנחנו משדרים בכל הערוצים האחרים.

יפה ויגודסקי: בשעה 17:30, כשאני עולה עם תוכניות התרבות, עם המגזינים שלי, אני מגיעה לרייטינג שנע בין 6% עד 8%, כשאחרים באותן שעות בדיוק מגיעים במצב הטוב ל-2.5%.

אהוד רצאבי: למה אתם לא משדרים רק בערוץ 23?

יפה ויגודסקי: ערוץ 23 אמור היה להיות ערוץ הבית של הטלוויזיה החינוכית.

יפה ויגודסקי: לדאבוני הרב, בעשר השנים שבהן הוא עומד לרשות הטלוויזיה החינוכית, לא נעשה בו דבר.

יפה ויגודסקי: הבטחתי לעשות את זה בתחילת שנת 2005, אבל בשל האילוצים התקציביים לא הצלחתי.

יפה ויגודסקי: בחודש אפריל השנה אנחנו עולים עם ערוץ 23 חדש לגמרי, כאשר שעות הבוקר שלו – מהשעה 08:00 עד שעות אחר הצהריים - מבוסס על רצועות לילדים ונוער על פי רצועות גילאיות, חלקן תוכניות רכושות, בעיקרן תוכניות מקור.

יפה ויגודסקי: מהשעה 19:30 הוא מתחיל להיות ערוץ תרבות, כאשר הוא מכיל הפקות מקור שלנו.

יפה ויגודסקי: כך למשל, "חוצה ישראל" כולו עובר לרצועה שבועית – 19:30 – בערוץ 23.

יפה ויגודסקי: כשהערוץ הזה יעלה לאוויר בצורה המסודרת שלו, אני אזמין את כולכם.

יפה ויגודסקי: הוא מקבל פנים שונות לחלוטין, ואני מקווה שסוף סוף הוא יצדיק את העובדה שהטלוויזיה החינוכית קיבלה ערוץ משלה.

יפה ויגודסקי: יש לנו בעיה, כי מי שיכול לקלוט אותו הוא מי שמחובר לכבלים וללווין, אבל זה הרוב.

יפה ויגודסקי: אנחנו מחפשים פיתרון גם לענין הזה.

אברהם-בייגה שוחט: זה הרוב.

יפה ויגודסקי: אנחנו מתכוונים, כמובן, לצמצם את שעות השידור שלנו בערוץ 1, בעיקר בשעות הבוקר, כי לטעמי זה מיותר לחלוטין.

יפה ויגודסקי: אנחנו במשא ומתן אתם - יש ענין של תשלומים לחברת בזק ולחברת חלל, שרשות השידור צריכה לקחת על עצמה.

אברהם-בייגה שוחט: איפה אתם בפרסומת?

יפה ויגודסקי: יש לנו פרסומת בערוץ 2.

אברהם-בייגה שוחט: כלומר, אתם לא חלק מהנתח אלא ספציפית שלכם.

יפה ויגודסקי: שלנו.

אהוד רצאבי: למה הכוונה בפרסומת – שידורי חסויות?

יפה ויגודסקי: לא – פר פרסומת.

אהוד רצאבי: פרסומת ששייכת לכם?

יפה ויגודסקי: כן.

יפה ויגודסקי: בערוץ 1 – חסויות ותשדירי שרות.

יפה ויגודסקי: לכשערוץ 23 יעלה לאוויר בצורה שבה אנחנו מקווים שהוא יעלה, אין לי ספק שנצליח למכור גם שם חסויות ותשדירי שרות.

אברהם-בייגה שוחט: אסור לכם לשדר שם פרסומת?

ענבל גבריאלי: בהצעת החוק זה עבר עם פרסומות.

יפה ויגודסקי: בשלב זה לא.

יפה ויגודסקי: זה עבר עם זכויות ותשדירי שרות.

יפה ויגודסקי: רק אם נהפוך אותו לערוץ ייעודי.

ענבל גבריאלי: זה עבר עם פרסומות, אבל הם התעקשו להוריד את זה.

יפה ויגודסקי: לדעתי, אפשר יהיה לשנות גם את זה.

יפה ויגודסקי: אני יכולה לומר לכם שחלק מהתוכניות החדשות בערוץ 23 הן תוכניות שאנחנו מפיקים באמצעות חסויות.

יפה ויגודסקי: כלומר, התקציב להפקה הוא באמצעות חסות.

יפה ויגודסקי: אני רוצה להתייחס למה שקרה בשנתיים האחרונות בטלוויזיה החינוכית: כפי שאמר חבר הכנסת שריד, בצענו תהליך התייעלות קשה וכואב – גם בכוח אדם וגם בעלויות השוטפות.

יפה ויגודסקי: כשאני אומרת "עלויות שוטפות", זה החל באישור מוניות, עבור לתלבושות ולכל דבר אחר.

יפה ויגודסקי: הגענו לקיצוץ של מעל 50%, גם בכוח אדם וגם בהוצאות שוטפות.

יפה ויגודסקי: לא ציינתי במסמך, אבל התקציב של הטלוויזיה החינוכית בשנת 1995 עמד על כ-160 מיליוני שקלים.

יפה ויגודסקי: בשנה הראשונה הצלחתי לקצץ יותר מ-50% מכוח האדם, כולל קבועים.

יפה ויגודסקי: אנחנו קיצצנו מ-325 עובדים ל-200 עובדים תקן.

יפה ויגודסקי: מתוך 60 עובדי חברות כוח אדם, פיטרתי 41 עובדי כוח אדם נשארתי עם 19 עובדי כוח אדם.

יפה ויגודסקי: פרילנסרים מועסקים פר תוכנית.

יפה ויגודסקי: היתה שם מסורת, לפיה פרילנסרים הופכים במהלך השנים עובדים קבועים.

יפה ויגודסקי: את הנושא הזה חיסלתי לחלוטין.

יפה ויגודסקי: אני יכולה לספר לכם בשורה נוספת: אני יוצאת עכשיו במכרז גדול של שירותי הפקה, וגם לא אעסיק פרילנסרים; אני אקבל שירותים מספק לפי תוכניות.

יפה ויגודסקי: אני גם לא רוצה ליצור סיטואציה שבה מתגנב איזשהו פרילנסר דרך הדלת האחורית, מסיבה כזו או אחרת.

יפה ויגודסקי: אם בשנת 2003 היו 7-8 תוכניות מקור לילדים ונוער, יש לנו היום 25 שהן כבר על המסך, ויש לנו בקנה תוכניות נוספות.

יפה ויגודסקי: שינוי דרסטי נוסף שנעשה בטלוויזיה החינוכית: הצלחתי ליצור קופרודוקציות עם גופים ממשלתיים ופרטיים.

יפה ויגודסקי: תוכנית כמו "מגזין בריאות" ממומנת על ידי גופים חיצוניים.

יוסי שריד: יכול להיות שאין ברירה, אבל זה לא מומלץ.

יפה ויגודסקי: נכון, אבל אני מדברת על מצ'ינג – חלק מהתקציב הוא שלנו.

יוסי שריד: לבעלי ענין יש תמיד נטיה - - -

אברהם-בייגה שוחט: אבל קופת חולים, למשל, רוצה רפואה מונעת.

אברהם-בייגה שוחט: זה בסדר.

אברהם-בייגה שוחט: יש לה אינטרס לגבי רפואה מונעת, ויש אינטרס שתהיה רפואה מונעת.

יוסי שריד: זה בעייתי מאוד.

יפה ויגודסקי: כיוון שזה בערוץ 2, אנחנו עובדים על פי חוקי הרשות השניה, והם מאוד מדקדקים.

יוסי שריד: הם לא מדקדקים בכלל.

יוסי שריד: שם זה גרוע יותר, כי שם זה סמוי.

יוסי שריד: כאן זה לפחות גלוי.

יפה ויגודסקי: אם אני עושה תוכנית משותפת עם משרד הקליטה, שנקראת "חטף פתח", וחלק מהמימון הוא של משרד הקליטה - - - בואו נשים את הדברים על השולחן: אין לי בכלל תקציב להפקות.

יפה ויגודסקי: על מה אנחנו מדברים כאן?

יפה ויגודסקי: מה זה 56 מיליוני שקלים?

יפה ויגודסקי: מתוכם אני צריכה יותר מ-40 מיליוני שקלים למשכורות.

יפה ויגודסקי: היתרה יכולה להישאר לחשמל, מים וארנונה, ובזה נגמר הסיפור.

אברהם-בייגה שוחט: באיזה נפח עבדת בשנת 2004?

יפה ויגודסקי: נפח של תקציב?

אברהם-בייגה שוחט: הוצאה בפועל.

יפה ויגודסקי: בבסיס היה 56 מיליוני שקלים.

יפה ויגודסקי: קיבלתי 20 מיליוני שקלים נוספים.

יפה ויגודסקי: סך הכל 76 מיליוני שקלים.

אברהם-בייגה שוחט: 76 מיליוני שקלים, פלוס שיתופי פעולה?

יפה ויגודסקי: פלוס שיתופי פעולה, פרסומות ותשדירי שירות.

יפה ויגודסקי: אלו הן הכנסות עצמיות.

יפה ויגודסקי: הסך הכללי הגיע לכ-90 מליוני שקלים.

חיים אורון: בתקציב המדינה לשנת 2005 - - -

יפה ויגודסקי: הם רשמו את מה שהם רשמו כדי לקחת את ה-56 מיליוני שקלים.

אברהם-בייגה שוחט: המצגת מרשימה מאוד, ובנוסף – אין מישהו אחר שייכנס לתחום.

יפה ויגודסקי: אדוני יושב ראש הוועדה, זהו הכפתור האחרון בחליפה של השידור הציבורי.

אברהם-בייגה שוחט: אני מסכים.

אברהם-בייגה שוחט: לכן אני שואל: הסיפור הוא 20-25 מיליוני שקלים.

יפה ויגודסקי: הסיפור הוא: לשוטף 20 מיליוני שקלים.

יפה ויגודסקי: בנוסף, ישנה בעיה אקוטית בטלוויזיה החינוכית: מאחר שבמשך 10 שנים לא השקיעו ולו שקל אחד בהצטיידות, אנחנו עדיין אנלוגיים.

יפה ויגודסקי: חלק משיתופי הפעולה אני לא יכולה לבצע כי אנחנו עובדים בשיטה האנלוגית.

יפה ויגודסקי: ביום חמישי האחרון ביקר אצלנו מנכ"ל משרד האוצר.

יפה ויגודסקי: בסוף הביקור הוא שאל – אני לא מבין על מה מדובר כאן; במקום לעודד, מדברים כאן על סגירה.

יפה ויגודסקי: לא ברור לי כל הסיפור.

יפה ויגודסקי: כשהוא הסתובב באולפנים וראה את הציוד, הוא אמר - אני בכלל לא מסוגל להבין איך אתם מגיעים לתפוקות האלה, כי מדובר בציוד מיושן.

יפה ויגודסקי: צריך להבין שהציוד המיושן גורר העסקת עובדים מיותרים בתחנה.

יפה ויגודסקי: במחלקה הטכנית ניתן יהיה להוציא החוצה 30%-40% מהעובדים לפחות, אם נהפוך להיות דיגיטליים.

יפה ויגודסקי: הם מיותרים.

אברהם-בייגה שוחט: כמה ההוצאה בציוד?

יפה ויגודסקי: אנחנו הערכנו שמדובר בכ-20-25 מיליוני שקלים, בפריסה לשלוש שנים.

אברהם-בייגה שוחט: 8 מיליוני שקלים בשנה.

אברהם-בייגה שוחט: כלומר, אם מבצעים תוכנית פריסה לשלוש שנים, פלוס השוטף, צריך כ-30 מיליוני שקלים.

אהוד רצאבי: אני חושב שאין כאן אחד שדעתו שונה.

אהוד רצאבי: אני באופן אישי מעדיף לראות את ורדי או את יהורם גאון ולא את אסף הראל בערוץ 10.

אהוד רצאבי: בדרך כלל אני עובר לשם.

אהוד רצאבי: אם כן, זאת איננה הבעיה.

אהוד רצאבי: אני זוכר שבספטמבר 2003 התכנסה אותה ועדה והמליצה על מה שהמליצה, לרבות תקציב של 100 מיליוני שקלים, לרבות מעבר לערוץ 23 תמידי.

אהוד רצאבי: שרת החינוך אימצה את המסקנות.

אהוד רצאבי: האם הקיצוצים שאנחנו רואים נובעים מכך שמשרד האוצר לא מקבל את המלצות הוועדה ואת ההחלטה של השרה?

יפה ויגודסקי: אמת.

אהוד רצאבי: האם אי אפשר לממן את ההפרש עצמו מתוך תקציב משרד החינוך?

אהוד רצאבי: אני שומע כל הזמן שנשארים שם עודפים.

אברהם-בייגה שוחט: את זה צריך לשאול את שרת החינוך.

אברהם-בייגה שוחט: אגף תקציבים, בבקשה.

מיכל צוק: לגבי ההתייחסות התקציבית – נאמר כאן שהאוצר מקצץ באופן חד צדדי בתקציב הטלוויזיה החינוכית – אני רוצה להעמיד דברים על דיוקם.

ענבל גבריאלי: זה לא חד צדדי?

ענבל גבריאלי: הטלוויזיה מוכנה לקיצוצים?

מיכל צוק: ראשית – כן.

מיכל צוק: אני ארחיב ואפרט: התקציב של 56 מיליוני שקלים הוא תקציב שנקבע בהסכמה, יחד עם שרת החינוך.

מיכל צוק: כלומר, אין כאן משהו חד צדדי וכוחני של האוצר, כפי שאפשר להבין מהדברים.

מיכל צוק: יש סיכום תקציבי בנושא הזה, עליו חתום משרד החינוך, שקובע באמת איזשהו תוואי של צמצום בפעילות מבחינת ההתפרסות על הערוצים ומבחינת כוח האדם בטלוויזיה החינוכית, והתכנסות למתווה תקציבי של 56 מיליוני שקלים.

מיכל צוק: הסיכום הזה הוא חלק מסיכום תקציבי, שכלל כמובן נושאים נוספים.

מיכל צוק: כלומר, בהתאם לסדרי עדיפויות – גם של משרד החינוך.

אברהם-בייגה שוחט: מהם 20 מיליוני השקלים שניתנו בשנה שעברה, בנוסף?

מיכל צוק: זה ניתן בשנה שעברה במהלך השנה.

אברהם-בייגה שוחט: האם ההנחה היא שצריך לרדת לרמה של 56 מיליוני שקלים?

מיכל צוק: כן.

מיכל צוק: התקציב עומד על 58 מיליוני שקלים בקירוב.

אברהם-בייגה שוחט: אבל כאשר אתם עושים את הניתוח באגף תקציבים, ורואים את מרכיב השכר – האם ההנחה היא שאפשר לצמצם יותר בשכר ולהמשיך לעשות הפקות?

אברהם-בייגה שוחט: מה הכיוון?

אברהם-בייגה שוחט: כדאי שתאמרו את האמת.

מיכל צוק: גם החלוקה של התקציב בין הסעיפים השונים של הטלוויזיה – זה לא תקציב שאנחנו בונים.

מיכל צוק: אני לא יושבת ובונה את תקציב החינוך.

מיכל צוק: זהו תקציב שנעשה בהסכמה עם משרד החינוך, על כל דרגיו המקצועיים, ועם הנהלת המשרד.

מיכל צוק: חשוב מאוד להבין את זה.

מיכל צוק: אני רוצה לפרט נקודה חשובה נוספת.

מיכל צוק: בגלל ההבנה של הנושא הזה, יש איזשהו הסדר ייחודי לגבי הטלוויזיה החינוכית, שלא קיים במשרדי ממשלה אחרים או ביחידות אחרות: ככל שהם מתייעלים בכוח האדם ונשארים עודפים כתוצאה מהתייעלות כזו או אחרת, התקציב שנוצר יגיע גם לפעולות.

מיכל צוק: בדרך כלל זהו הסדר שלא קיים באף מקום אחר.

אברהם-בייגה שוחט: אם בעבר מספר העובדים עמד על 460, והיום הוא עומד על כ-200; אם בעבר התקציב עמד על 100 מיליוני שקלים והיום הוא עומד על 56 מיליוני שקלים – משמעות הענין הוא התייעלות מרובה מאוד.

אברהם-בייגה שוחט: יכול להיות שהיה שם בזבוז גדול או חוסר יעילות גדול.

אברהם-בייגה שוחט: אבל השאלה היא האם להערכתכם המערכת הזאת יכולה לפעול ולתפקד ברמת התוכניות כפי שהן הוצגו כאן במסגרות התקציביות שאתם מציעים.

אברהם-בייגה שוחט: העובדה שלימור לבנת הסכימה – נשמע עוד מעט את נציגת משרד החינוך, אבל בעייני הדבר קצת מוזר.

מיכל צוק: אני אומרת שכן.

מיכל צוק: זהו הסיכום התקציבי שהגענו אליו עם משרד החינוך, שאמון על הענין המקצועי.

תמי וייצמן: שמי תמי וייצמן, מהמנהל לכלכלה ותקציבים.

תמי וייצמן: את עמדת שרת החינוך תעלה כאן יפה ויגודסקי.

יפה ויגודסקי: שרת החינוך ביקשה ממני לומר את דעתה בענין.

יפה ויגודסקי: אני רוצה לתקן: כנראה זה לא מקרי שהרפרנט שלנו אורי שוסטרמן לא נמצא כאן, אלא מישהי אחרת – וכבודה במקומה מונח.

מיכל צוק: אורי הוא הרכז שלי; אני עובדת איתו - אנחנו בוודאי מתואמים, וזוהי העמדה של האוצר.

יפה ויגודסקי: ראשית, אני רוצה לומר את עמדת השרה.

יפה ויגודסקי: שוחחתי אתה אתמול בערב, והיא ביקשה לומר שהיא אמצה את המלצות דוח ועדת שטרן לכל סעיפיו, כולל הנושא של 100 מיליוני שקלים.

אברהם-בייגה שוחט: 100 מיליוני שקלים פעילות, לא תקציב מדינה.

יפה ויגודסקי: תקציב מדינה.

יפה ויגודסקי: אין מקורות הכנסה - כתוב בדוח 100 מיליוני שקלים.

אהוד רצאבי: הוועדה המליצה גם על פרסומות.

אהוד רצאבי: זה 100 מיליוני שקלים תקציב מדינה במונחי 2003.

אברהם-בייגה שוחט: זה מעבר ל-20 מיליוני שקלים פעילות .

יפה ויגודסקי: כן.

יפה ויגודסקי: 100 מיליוני שקלים תקציב מדינה.

יפה ויגודסקי: שתי המלצות עדיין לא יושמו מתוך המלצות הדוח: (א) להפוך את זה לחברה ממשלתית.

יפה ויגודסקי: בינתיים יש הצעת חוק פרטית והצעת חוק ממשלתית לנושא הזה; (ב) הנושא התקציבי.

יפה ויגודסקי: לענין 56 מיליוני השקלים: בערב תקציב 2004 היתה החלטה של האוצר לסגור את הטלוויזיה החינוכית.

יפה ויגודסקי: בלית ברירה אמיתית נחתם איזשהו הסכם – לא בין השרה, אלא בין מי שהיה אז משנה למנהלת הכללית, וחברת הכנסת גבריאלי היתה עדה לסיפור - כדי שלא לסגור בשלב הראשוני, אלא לחתום על הסכם ל-56 מיליוני שקלים.

יוסי שריד: - - -

ענבל גבריאלי: היתה גם התחייבות של האוצר, לפיה מעבר לאותם 56 מיליוני שקלים, עם התחייבות של הטלוויזיה לצמצם בכוח אדם, האוצר יממן את דמי הפרישה והפיצויים באופן נפרד.

יפה ויגודסקי: שלא קרה.

מיכל צוק: לא היתה תחייבות ספציפית כזאת.

ענבל גבריאלי: את רוצה שאני אראה לך מסמך חתום על ידי אורי יוגב?

מיכל צוק: הוא נמצא כאן מולי, וההתחייבות היתה שכשיגיעו למספר מסוים של עובדים, לאחר התייעלות מסויימת, יינתן תקציב מסויים נתון.

מיכל צוק: זהו סיכום אחד.

מיכל צוק: היה סיכום אחר, עליו חתום יחיאל לייטר, מן הסתם בידיעתה של שרת החינוך ובהסכמתה.

יפה ויגודסקי: מתקציב של אפס היתה ליחיאל לייטר הנחיה לחתום על תקציב של 56 מיליוני שקלים כדי שלא לסגור האת הטלוויזיה החינוכית.

יפה ויגודסקי: עובדה היא שלאחר שהגענו לוועדת הכספים, ניתנה תוספת של 20 מיליוני שקלים על ידי אגף התקציבים בכבודו ובעצמו.

יוסי שריד: בקיצור, שרת החינוך משחקת משחק כפול, כרגיל.

יוסי שריד: זה ברור.

אברהם-בייגה שוחט: אני לא רוצה לשאול אותך את השאלה; אני צריך לשאול את לימור לבנת.

אברהם-בייגה שוחט: בקצרה: היקף הבעיה שלנו הוא 30 מיליוני שקלים – 20 מיליוני שקלים לשכר, ו-10 מיליוני שקלים בתוכנית תלת-שנתית להחלפת ציוד.

יפה ויגודסקי: אמת.

אהוד רצאבי: וזה עדיין נמוך מהסכומים עליהם המליצה הוועדה.

אברהם-בייגה שוחט: בשבוע הבא שרת החינוך תגיע לוועדה.

אברהם-בייגה שוחט: אני מציע שנעלה את הנקודה הזאת.

אברהם-בייגה שוחט: אני לא יודע אם שרת החינוך תהיה מוכנה לעשות איזשהו מאמץ פנימי מצדה – לא על הכל – אל מול מאמץ של האוצר בענין.

אברהם-בייגה שוחט: אני אשאל אותה באופן ישיר.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה לומר מילה על השידור הציבורי: לאורך כל הדרך, תמיד חשבתי שצריך אותו.

אברהם-בייגה שוחט: לאור מצבו של ערוץ 1, הצורך בטלוויזיה החינוכית רק מתחזק.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו לא יודעים מה יקרה שם בערוץ הראשון.

אברהם-בייגה שוחט: אני מציע שהוועדה תחליט כי נפעל במסגרת דיוני התקציב על מנת לחזק את הסעיף של תקציב הטלוויזיה החינוכית.

אברהם-בייגה שוחט: נעביר את הדברים לידיעתם של שרת החינוך ושל קובי הבר – אני אדבר אתו – ונראה אם נצליח לעשות את זה.

אברהם-בייגה שוחט: אני מאמין שאפשר.

אהוד רצאבי: יש לי בקשה אחת: מכיוון שאנחנו יודעים שאנחנו צריכים 30 מיליוני שקלים, אם נגיד 30 יתחילו אתנו באפס ונגמור ב-5.

אברהם-בייגה שוחט: תגיד את האמת – זה הכי טוב.

יפה ויגודסקי: אני רוצה להמשיך במשפט אחרון את מה שנאמר כאן על ידי חברת הכנסת יולי תמיר: אני חושבת שבאמת הגיע רגע האמת.

יפה ויגודסקי: 56 מיליוני שקלים זה גסיסה.

יפה ויגודסקי: אני מבקשת שאם האוצר לא מתכוון לעשות זאת – סגרו את הטלוויזיה החינוכית בתחילת שנת 2005.

יפה ויגודסקי: אי אפשר להמשיך בסנריום הזה הלוך וחזור.

יפה ויגודסקי: כל תוספת חייבת להיות תוספת בבסיס התקציב.

יפה ויגודסקי: בסנריום הזה, שבו מגיעים מדי שנה מחדש לוועדת הכספים, אי אפשר לנהל תחנה.

אברהם-בייגה שוחט: מהו המעמד הסטטוטורי?

יפה ויגודסקי: יחידת סמך.

יולי תמיר: על פי החוק החדש תהיו חברה ממשלתית?

חיים אורון: זה לא מביא כסף.

אברהם-בייגה שוחט: - - -

יפה ויגודסקי: אני מבקשת שכל תוספת שיוחלט עליה תהיה בבסיס התקציב, כי זהו סנריום שמשתק את העבודה בתחנה.

יפה ויגודסקי: אתה בוודאי יודע שיש לי שם רפרנט של החשב הכללי, שמנהל היום את התחנה לפי 56 מליוני שקלים.

יפה ויגודסקי: זה אומר כמעט שיתוק.

יפה ויגודסקי: אני בסוף חודש פברואר, ואני כמעט משותקת.

יפה ויגודסקי: בשנה שעברה קבלנו תוספת בחודש יוני.

יפה ויגודסקי: כלומר, הלכה שנה.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו נשתדל לעשות את המקסימום.

אברהם-בייגה שוחט: תודה לכולכם, הישיבה נעולה.