ועדת הכספים, כנסת 16, פרוטוקול מספר , 2005-02-01 10:00

חיים אורון: יש שינוי שאומר שהמרתף נכנס לשטח העיקרי, וגם המרתף בשטח העיקרי מעלה את - - -

ניסן סלומינסקי: כל מה שמקורה בהגדרה.

ניל סמולט: אני מדבר על מי שפעם בנה בית, קנה בית מהקבלן ויש לו עכשיו בית ריק.

ניל סמולט: מאותו רגע ועד שהוא יכול לגור בבית, הוא מוציא המון כסף מכיסו.

ניל סמולט: הוא צריך להתקין מטבח, הוא צריך להתקין ארון קיר וכל מיני דברים שיש לו היום ומחר לא יהיו לו.

ניל סמולט: אני זוכר שגם יושב-ראש ועדת המשנה שאל את השאלה הזאת את אנשי משרד המשפטים.

ניל סמולט: חד משמעית לא לקחו את זה בחשבון.

חיים אורון: זה לא נכון, אבל הם טוענים שכן.

ניל סמולט: אני נכחתי כאן בדיון שניתנו בו התשובות.

ניל סמולט: זה מה ששמעתי.

ניל סמולט: אני אומר גם כמה מילים על העסקים, למרות שדיברו עליהם רבות.

ניל סמולט: עם כל הכבוד, מצד אחד - וגם פה ראיתי שיש כמה הנחות לא ברורות לגבי האופן בו בנו את המודל, במיוחד הפיננסי, לעסקים - דיברו על הערכת שווי.

ניל סמולט: מצד שני, עשו דבר אחר לגמרי.

ניל סמולט: בהערכת שווי אתה לוקח את הפיצויים של העסק היום, ולפעמים אתה מסתכל אחורה לראות אם זה עסק שצומח, כי אתה יודע שסביר להניח שבשנה הבאה גם תהיה צמיחה וגם בשנה אחרי.

ניל סמולט: אתה לוקח את הפיצויים היום ומוסיף צמיחה.

ניל סמולט: פה עשו דבר הפוך, אמרו שלא ניקח את הפיצויים מהיום, על 2004 בכלל אין מה לדבר, אלא נלך אחורנית, נעשה ממוצע ועל זה אנחנו נוסיף איזושהי צמיחה מאוד מאוד מוגבלת.

ניל סמולט: גם היום שמענו שעדיין רוצים להשאיר שם תקרה לצמיחה.

ניל סמולט: עם כל הכבוד, גם בשיטה ארבע, לעניות דעתי, במקום שמודדים את העסקים על פי שנת 2001 שזה מה שקורה היום, אולי ימדדו אותם על פי שנת 2002, כי זה מה שייצא מהממוצע הזה - אפשר לעשות את החשבון - ולעניות דעתי, זה עדין לא מספיק טוב.

ניל סמולט: צריך לעשות עוד צעדים בכיוון הזה.

ניל סמולט: מעבר לזה, אני רוצה להזכיר עוד כמה נושאים שהזכרנו קודם.

ניל סמולט: לא בכדי, לעניות דעתי, הוציאו את 2004 מהתמונה, כי אולי הבינו מהדיווחים שקיבלו מארז שאין הרבה מה לעשות ב-2004.

ניל סמולט: אני הזכרתי את זה ואני אחזור ואזכיר, שבגוש קטיף מ-2000 עד 2003 יש מצב של מלחמה, והמלחמה הזאת פוגעת בעסקים.

ניל סמולט: באים למדוד את העסקים בתקופת השפל.

חיים אורון: לא, הם מאוד רוצים את 2003-2004.

ניל סמולט: זה לא סותר.

ניל סמולט: עסק יכול לתפקד גם במלחמה.

חיים אורון: הם רוצים שזה יהיה ב-2003-2004.

חיים אורון: אם זאת שנה רעה, לא רוצים אותה.

ניל סמולט: זה לא מה שאמרתי.

ניל סמולט: אמרתי שלאורך כל התקופה הזאת, יש השפעה של המלחמה.

ניל סמולט: גם אם בשנה הזאת הרווחתי 120 שקלים ולפני שנה הרווחתי 110 שקלים, יש השפעה של המלחמה לאורך כל התקופה הזאת.

ניל סמולט: זאת מלחמה שאנחנו לא מכירים אותה ולא הכרנו אותה בשום תקופה במדינה שלנו באף אזור.

ניל סמולט: מאוקטובר 2000 ועד עצם היום הזה אין דומה לזה, לצערנו הרב.

ניל סמולט: איזו התחשבות יש בזה בהצעת החוק?

ניל סמולט: עד עכשיו שום דבר.

ניל סמולט: פתרונות הצענו, ואני לא אחזור על כל הפתרונות.

ניל סמולט: שמענו גם הערות, שאמרו שבחקלאות, אם אתה במסלול הפיננסי - ונתנו דוגמאות של עסק מרוויח, לא של עסק מפסיד, שלא מגיע רחוק במסלול הפיננסי – "לא נורא, לך למסלול הנכסי" .

ניל סמולט: אני שוב אומר שאני לא יודע אם זה תוקן או לא, אבל כשהוא הולך למסלול הנכסי ורואה שכל הרכוש שיש לו שנרכש לפני 1996 - - -

חיים אורון: כל נושא החממות שונה שינוי דרמטי.

חיים אורון: אין חממה ערך אפס משום תאריך.

חיים אורון: לכל חממה יש ערך.

ניל סמולט: אנחנו יודעים שהוועדה הזאת מחפשת לשנות את הדברים לטובה.

ניל סמולט: שמעתם דוגמאות מהתעשיינים.

רות לובנטל: אין הבדל בין חממות שעובדות 20 שנה ומכונות שעובדות 20 שנה, למרות שהן פוחתו במלואן ונרכשו לפני שנת 1996.

רות לובנטל: אם הפסדתי בשלוש השנים האחרונות, אני לא יכולה ללכת למסלול עסקי, אני מוכרחה ללכת לנכסי, ולא נותנים לי.

רות לובנטל: אם היתה אפשרות לקחת מפעל מפסיד בשלוש השנים האחרונות עם פוטנציאל צמיחה, כשאומרים שבעוד שלוש שנים הוא יהיה עם רווח, אפשר היה לדבר, אבל אתה אומר שמי שהפסיד בשנתיים האחרונות, לא יכול להגיש בכלל לפי המסלול הפיננסי.

רוני בריזון: לא, הוא יכול לקחת את ארבע השנים לפני.

חיים אורון: יש לו עוד ארבע שנים לפני השנתיים האחרונות.

רוני בריזון: אבל אז נשאלת השאלה איזה פיצוי.

רוני בריזון: כנראה שזה מפעל שכל נכסיו הופחתו ושאיננו מרוויח.

רות לובנטל: אבל אם זה מפעל שהתחיל לעבוד ב-1996 והיתה לו נפילה בחמש השנים האחרונות, ועדיין מבחינת תזרים מזומנים הוא חיובי, בהחלט יכול להיות שהוא מפסיד.

חיים אורון: אם זה מפעל שהתחיל לעבוד ב-1996 ולא התחיל לעבוד קודם ודווקא היתה לו נפילה, זה יגיע לוועדה המיוחדת.

חיים אורון: אי אפשר בחוק לתפוס את המפעל שהוא גם מ-1996, הוא גם נפל, ולתפוס גם את זה שעלה בשנים האחרונות.

חיים אורון: בסוף אין ברירה.

חיים אורון: אם אתם שואלים אותי, אני בחלק מהדברים הייתי אומרים "לכו על הכל לוועדה המיוחדת".

חיים אורון: אם אנחנו רוצים לתפוס בחוק גם את שנת 1996 כשהוא התחיל לעבוד וגם את שנת 2004, לגבי 2004 יש הצעה שאומרת שמי שירצה להוריד את שנת 2004, יקבל פעמיים את שנת 2003.

רוני בריזון: במקרה שלך זה כנראה לא יפתור את הבעיה.

רוני בריזון: 2003 גם היא שנת תקציב.

חיים אורון: הם מחייכים, ולא במקרה.

חיים אורון: אם יש שנה טובה, שנת 2004 פתוחה, אי אפשר לכתוב אותה בספרים, אז ייקחו פעמיים את שנת 2003 ויגידו "אנחנו בוחרים את 2003 ומכפיל אותה בשניים".

חיים אורון: יש עוד נקודה בוויכוח, אבל פתרנו את זה בצורה הזאת.

רות לובנטל: תעשיינים - - -

רוני בריזון: את מציגה מקרה קשה במיוחד, שבו גם לפי המסלול הנכסי וגם לפי המסלול הפיננסי, אי אפשר להגיע לשווי שהוא ראוי למה שהוא ראוי בעיניך.

רוני בריזון: מפעל מתפקד – נכון, הציוד כבר מזמן הופחת.

רוני בריזון: נכון, הוא הפסיד בארבע השנים האחרונות, אבל יש לו תקוות מזהירות לעתיד...

רות לובנטל: לא, לא הוא לא הפסיד בארבע השנים האחרונות, אלא בשלוש השנים האחרונות והוא התחיל להרוויח.

חיים אורון: אז שילך לוועדה המיוחדת.

חיים אורון: אם הוא יוכיח במקרה הזה שהוא השקיע בשנת 2001, וב-2003 היתה לו פריצה בינלאומית וכל הכללים לא חלים עליו, הוא ילך לוועדה המיוחדת.

חיים אורון: אי אפשר להכניס לחוק את המקרה הפרטי הזה.

ניל סמולט: אני רוצה לציין עוד שתי נקודות, אחת מהן היא נושא המיסוי.

ניל סמולט: אני שמח שיש כיוונים חיוביים בעניין הזה.

ניל סמולט: כבר נאמר בישיבה הראשונה במליאת הוועדה, לא על-ידי אחד המייצגים, "לא היה יותר הגיוני להוסיף לאנשים פיצוי מאשר להוריד להם אותו בסוף?

ניל סמולט: ".

ניל סמולט: זה קנס לכל דבר.

ניל סמולט: זה לא מס, זה קנס לכל דבר.

אברהם-בייגה שוחט: אתה מדבר על ה-10%?

ניל סמולט: כן, אף אחד לא ביקש פה ליצור הכנסות ואף אחד לא ביקש פה ליצור רווחי הון.

ניל סמולט: זה קנס לכל דבר.

ניל סמולט: יש פה גם כן איזשהו פיצול בהנחות העבודה בחוק, גם בנושא שמאות.

ניל סמולט: אם יש לך נכס נדל"ני שהוא למגורים, יש מסלול שמאות.

ניל סמולט: אם יש לך נכס נדל"ני שהוא למטרות אחרות, אין לך מסלול שמאות.

ניל סמולט: זה לחלוטין לא ברור.

אברהם-בייגה שוחט: על מה אתה מדבר?

אברהם-בייגה שוחט: על מבני תעשייה?

ניל סמולט: כן, מבני תעשייה או מבני מסחר.

חיים אורון: זה עוד בדיון.

חיים אורון: אתם חוזרים היום על זה פעם רביעית.

אברהם-בייגה שוחט: חבר הכנסת אורון, תעדכן אותי מי דיבר ומי עדיין לא דיבר.

חיים אורון: שמעת את קובי כהן, את דן מרידור, את עזרא סדן, את עורך הדין תמיר ואת עורך הדין ניל סמולט.

אברהם-בייגה שוחט: אז מירון ידבר כבר בישיבה בשעה 19:00.

אברהם-בייגה שוחט: האם נציגי המתיישבים רצו לדבר?

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה לראות כמה זמן יש לנו.

חיים אורון: אני חייב לעזוב.

דני יתום: גם אני חייב לעזוב.

אברהם-בייגה שוחט: בסדר, אני אשאר איתם ואני אשמע.

אברהם-בייגה שוחט: חבל שאין כאן חברי ועדה, כי אני רואה שהפורום של הוועדה הופך להיות יותר קטן מהפורום של ועדת המשנה.

דני יתום: לא, אני הייתי פה כל הזמן.

אברהם-בייגה שוחט: הרי הטענות שתמיד טוענים הן כלפי אלה שנמצאים.

אברהם-בייגה שוחט: אני מתכוון לאלה שלא נמצאים.

רוחמה אברהם-בלילא: וישמיעו, כפי הנראה, את טענותיהם.

אברהם-בייגה שוחט: כן, אני מכיר את זה.

אברהם-בייגה שוחט: אני הבטחתי לאפשר לדבר למתיישבים מגוש קטיף.

רוחמה אברהם-בלילא: מהתשתיות לא דיברו.

איילת כהן-מעגן: אני נציגת בזק.

אברהם-בייגה שוחט: אני אאפשר לך לדבר.

אברהם-בייגה שוחט: האם את מודעת לשינוי שעשינו?

איילת כהן-מעגן: לא.

אברהם-בייגה שוחט: אני יודע שהנקודה המרכזית היא שיש הצהרה נגטיבית שאומרת "לא זכאי".

אברהם-בייגה שוחט: הנוסח הזה שונה.

אברהם-בייגה שוחט: ההצהרה תהיה פוזיטיבית, זאת אומרת שלא יהיו זכאים על-פי סעיף 4, אבל יהיו זכאים ללכת לוועדה.

אברהם-בייגה שוחט: זה אומר שיש שינוי ברוח החוק בכיוון הזה.

אברהם-בייגה שוחט: על זה היתה אתמול החלטה בערב בשעה 12:00 בלילה.

אברהם-בייגה שוחט: האם זה הנושא המרכזי?

איילת כהן-מעגן: יש דבר מה נוסף.

אברהם-בייגה שוחט: אני אאפשר לך לדבר, אבל אחרי שידברו המתיישבים.

צבי הנדל: עורך דין מירון לא יכול להגיע בערב.

צבי הנדל: אתה הזמנת אותו לבוקר, והוא לא יכול להגיע בערב.

צבי הנדל: אי אפשר לשנות את לוח הזמנים של כל העולם פה.

אברהם-בייגה שוחט: אני לא קבעתי לו לוח זמנים, עם כל הכבוד.

צבי הנדל: הזמנת אותו לבוקר.

אברהם-בייגה שוחט: הזמנתי 20 איש לבוקר, ונתתי את רשות הדיבור לפי איזשהו סדר הגיוני.

ניסן סלומינסקי: בוא נמצא סידור.

ניסן סלומינסקי: מה התוכנית מחר?

אברהם-בייגה שוחט: מחר יושבת מליאת ועדת הכספים מ-9:00 עד 23:00.

ניסן סלומינסקי: האם אפשר לתת למירון לפתוח את הדברים בשעה 9:00 עד 10:00?

אברהם-בייגה שוחט: אני לא יודע, האם אבנר שמעוני נתן תשובה שלילית סופית לגבי שעה 19:00?

ניסן סלומינסקי: יש אסיפת חברים של כל הגוש, אז הוא לא יוכל להגיע.

ניסן סלומינסקי: מחר משעה 9:00 עד 10:00 נשמע אותם.

דני יתום: אני מציע לקבל את ההצעה של המתיישבים.

אברהם-בייגה שוחט: צריכים עוד לדבר עורכי הדין, נציגי החקלאים ובזק.

נפתלי יונה: כן, אבל אנחנו לא רוצים להרגיש שאנחנו מדברים למתי מעט.

אברהם-בייגה שוחט: אז לך הביתה ותחשוב מי היה פה ומי לא היה פה.

אברהם-בייגה שוחט: זה מה שאני יכול להגיד לך.

אברהם-בייגה שוחט: אני חושב שעורכי הדין הציגו את הקייס.

אברהם-בייגה שוחט: יש הסתכלות על הקייס הזה, ואני יכול להגיד לך שאני מניח – אני מניח, אני לא רוצה להגיד בוודאות – שהסעיף הזה יוצא.

אברהם-בייגה שוחט: הדעה הכוללת של חברי הוועדה היתה שבנסיבות שישנן היום במשק, כשיש תחרות כל כך גדולה, אין שום סיבה להגביל.

רוני בריזון: יש אפילו יותר עורכי דין מרואי חשבון.

אברהם-בייגה שוחט: נציגת בזק, אם יש לך דברים נוספים לומר, את יכולה לומר אותם.

איילת כהן-מעגן: הצעת החוק קובעת איזושהי נוסחה שכובלת את ידי הוועדה המיוחדת ולוקחת בחשבון פחת, תעריפים וכו', דברים שהם אינם רלוונטיים לשווי ראוי של נכסים, שהם עדיין נכסים מניבים.

איילת כהן-מעגן: לכן רצינו להציע להשאיר את שיקול הדעת לוועדה המיוחדת לקבוע את שווי הנכסים, לפי שווי ריאלי כלכלי, ולא לקבוע את כל אותן נוסחאות מקבילות, שהשורה התחתונה שלהן היא שבעלי התשתיות שהן תשתיות חיות, מניבות שיש להן עוד ערך רב, פשוט לא יקבלו דבר.

אברהם-בייגה שוחט: למה את חושבת את זה?

אברהם-בייגה שוחט: אני לא מבין מה הבעיה.

איילת כהן-מעגן: אני מדברת על סעיפים 74, 75 ו-76.

אברהם-בייגה שוחט: אני יודע, דנו בהם אתמול.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להגיד לך מה היה בדיון אתמול, למרות שהוא התקיים בשעה 12:00 בלילה.

אברהם-בייגה שוחט: דנו בעניין, עלתה הבעיה של הכותרת השלילית.

אברהם-בייגה שוחט: היא תוקנה.

אברהם-בייגה שוחט: תוכלי לבקש מאנה שניידר את הטקסט של התיקון.

אברהם-בייגה שוחט: לגבי שאר הדברים, נאמר שהוועדה המיוחדת יכולה לכנס את הדיון ולקבוע למעשה כל דבר.

אברהם-בייגה שוחט: אתם הצגתם רק ציוד קצה, ולא היה ברור אם הארון שעומד ליד הבית הוא ציוד קצה או לא.

אברהם-בייגה שוחט: כל זה במסגרת הוועדה המיוחדת.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו לא רוצים להתווכח מה זאת ההגדרה של ציוד קצה.

אברהם-בייגה שוחט: היה דבר נוסף לגבי ציוד שהוא על הקו הירוק והוא משרת אך ורק את רצועת עזה.

אברהם-בייגה שוחט: היתה פה מחלוקת.

אברהם-בייגה שוחט: אנשי משרד המשפטים התנגדו, כי הם חשבו שזה גורר אותם ל-1,001 דברים מסביב.

אברהם-בייגה שוחט: דעתי היא קצת אחרת.

אברהם-בייגה שוחט: אני חושב שאם זה מוגדר כציוד שברור לחלוטין שהוא משמש רק לזה ולא ניתן לעשות בו שימוש, הוא כן ראוי לפיצוי.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו עדיין צריכים להבשיל עם העניין הזה.

אברהם-בייגה שוחט: אתם לא מבקשים בשביל הנהלת בזק בתל אביב, אלא אתם מבקשים בשביל מתקן שהוא על "הקו הירוק", שהוא משרת באופן ברור רק את זה ואין לו שימוש אחר.

אברהם-בייגה שוחט: אני בעד שייכנס איזה תיקון מסוים.

אברהם-בייגה שוחט: אני אדבר עם אנה שניידר, שייכנס תיקון מסוים.

אברהם-בייגה שוחט: אתם ביקשתם את זה וגם הסלולר ביקש את זה.

אברהם-בייגה שוחט: למקורות אין בוסטר, אז הם לא ביקשו את זה, אלא הם ביקשו משהו אחר.

אברהם-בייגה שוחט: זה יתוקן ברוח הדברים שאני אומר.

איילת כהן-מעגן: הבעיה שלנו עם הצעת החוק זה שהיא קובעת נוסחה, שכן כובלת את ידי הוועדה לעניין השאלה האם נלקחו בחשבון ההשקעות בתעריפים, האם היה פחת וכו'.

איילת כהן-מעגן: מבחינה מעשית, לנו אין בכלל מסוגלות להוכיח שום דבר לגבי אותה נוסחה.

איילת כהן-מעגן: אלה יהיו דיונים שיתקיימו שנים, שבמהלכם אנחנו צופים שלא נקבל דבר עם הנוסחה הזאת.

איילת כהן-מעגן: מעבר לזה, זאת גם נוסחה שאין לה קשר למציאות הכלכלית הנכסית הריאלית.

איילת כהן-מעגן: העובדה שתשתית פוחתה בספרים, זה לא אומר שהיא לא שווה דבר.

איילת כהן-מעגן: כולנו יודעים את זה מהמציאות הכלכלית, בדיוק כמו שמישהו רוכש פיצה, בסופו של דבר לא מורידים את מחיר התנור אחרי שהחזירו את ההשקעה.

איילת כהן-מעגן: אנחנו לא מבקשים, חלילה, להרוויח.

איילת כהן-מעגן: זה לא בית שלנו שאנחנו מאבדים.

איילת כהן-מעגן: אנחנו רק מבקשים שווי ריאלי של אותם נכסים שהושקעו ושירותים שניתנו שם, גם תוך כדי סיכון.

אברהם-בייגה שוחט: אף אחד לא מונע ממך להגיד את כל הטיעונים האלה בוועדה המיוחדת.

רוני בריזון: אני לא רואה את הנוסחה.

רוני בריזון: אם רוצים להסתכל, יש נוסחאות בתוספת השלישית.

רוני בריזון: פה יש סדרה של הנחיות מאוד ליברליות.

איילת כהן-מעגן: שמעקרות מתוכן.

רוני בריזון: מפני שהן אומרות שהוועדה המיוחדת יכולה לקחת בחשבון, בין השאר, גם את השיקולים של מה שמנתה הגברת כהן.

רוני בריזון: כך שאין כאן איזושהי נוסחה שממש כובלת.

רוני בריזון: יש כאן הרבה מאוד שיקול דעת לוועדה המיוחדת.

דודו מזרחי: אני חושב שיש סעיף אחד שאומר שבכל מקרה הפיצוי לא יעלה על גובה העלות המופחתת.

דודו מזרחי: רק אם יש מבנה בשטח שפוחת בספרים, יכול להיות שהוא שווה הון עתק, אבל הוא פוחת בספרים, אז הפיצוי בגינו הוא אפס, כי המבחן הוא מבחן חשבונאי, שאין לו שום רלוונטיות למבחן הכלכלי.

דודו מזרחי: יש שם סיבים אופטיים שעובדים ומניבים.

דודו מזרחי: יכול להיות שהם פוחתו לגמרי, אבל אין קשר לשווי שלהם.

דודו מזרחי: אם היום היתה פה עסקה של קונה מרצון או מוכר מרצון, השווי שלהם היה שונה לחלוטין מהשווי החשבונאי שלהם.

אברהם-בייגה שוחט: מה הניסוח של זה?

רוני בריזון: בסעיף 75 כתוב: "תשלום החזר הוועדה המיוחדת רשאית להחליט, לבקשת גורם תשתית, כי המדינה תשלם השקעות לגורם לו...

רוני בריזון: במועדים ובתנאים שתורה, ובכפוף להוראות סימן זה: תשתית עקב הפינוי (1) תשתיות שהקמתן היתה הכרחית לצורך מתן שירותי התשתית על ידו בשטח המפונה שהיו פעילות ביום הקובע בשטח מפונה, ושהיה על גורם התשתית להפסיק את פעילותן...

רוני בריזון: ככל שההשקעות בתשתיות לא הופחתו או לא הובאו בחשבון בקביעת תעריפיו, ובלבד שהוא לא קיבל או עתיד לקבל תמורה בעדן".

אברהם-בייגה שוחט: סמדר, אני מבקש שתרשמי את הנקודה הזאת.

אברהם-בייגה שוחט: אני אבדוק את העניין.

צבי הנדל: אני מבקש שתהיה לארג' כך גם עם המתיישבים.

אברהם-בייגה שוחט: עם המתיישבים אני הרבה יותר לארג'.

קריאה: האם בוועדות המיוחדות יהיו נציגי ציבור כמו - - -

אברהם-בייגה שוחט: התשובה היא כן.

רוני בריזון: בוועדת הזכאות יהיו נציגים.

אברהם-בייגה שוחט: אתמול בערב אמרנו שגם בוועדה המיוחדת יהיה נציג ציבור.

קריאה: זה מאוד חיובי, כי זה היה גם בסיני, וזה היה טוב.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להזכיר לך, שנאמר שבכל הוועדות יהיה גם נציג ציבור בצורת הכללים שצבי לא אוהב אותה, אבל בשיטה שקבענו.

רוני בריזון: הדרך שבה זה ייקבע תהיה בהתייעצות ועל דעת המתיישבים.

קריאה: לפי ועד היישובים, נציג יישוב אפילו ישב בוועדת זכאות בפינוי סיני.

אברהם-בייגה שוחט: אז הפעם זה אחרת.

צבי הנדל: הפעם זה מישהו, בתנאי שהוא לא גר ביישוב.

אברהם-בייגה שוחט: דרך אגב, אפילו חבר הכנסת צבי הנדל אמר שזה לא צריך להיות מישהו שגר באזור.

אילן לפלר: אני מגני טל.

אילן לפלר: בשבוע שעבר דיברתי אתך באופן פרטי.

אילן לפלר: אני רואה שגם הישיבה עכשיו אינטימית מאוד.

אילן לפלר: הבוקר קראתי את המאמר על קישון זכרונו לברכה, שאמר שלכל אחד במדינה יש זכות להשמיע, אבל לא כל אחד חייב בחוק לשמוע ולהקשיב.

אילן לפלר: אני באמת מצטער שאין מספיק אנשים שישמעו אותנו.

אילן לפלר: נעבור את זה.

אילן לפלר: אני הגעתי ב-1980 לגוש קטיף.

אילן לפלר: חבר הכנסת צבי הנדל היה בוועדת הקבלה.

אילן לפלר: עלינו על הדיונות, כאשר מסביבנו ערבים, שני דונם חממה, ומאז ועד היום התפתחנו וגדלנו לקהילה עם עסקים פורחים בחקלאות.

אילן לפלר: אני מדבר כרגע על החקלאים.

אילן לפלר: רובנו כ-40-50 דונמים, עם היקפים כלכליים לא קטנים.

אילן לפלר: התבשרנו את הבשורה, שאני לא הולך לקראתה ברצון.

אילן לפלר: למרות הפצצות וכל מה שלא יהיה, אני חי שם, מאוד טוב לי שם ואני רוצה להמשיך לחיות שם ולתפעל את העסק שלי.

אילן לפלר: התבשרנו שאנחנו צריכים לצאת.

אילן לפלר: אני גם חקלאי, וחקלאי זה לא רק עסק, אלא זאת דרך חיים, דבר מובנה לשטח שלו.

אילן לפלר: אומרים לי לעוף משם לחלוצית, לשלומית, לשפיים.

אילן לפלר: כל אחד זורק איזה משהו הזוי.

צבי הנדל: שפיים אין לך אופציה, אל תדאג...

אילן לפלר: באים להעביר אותי לאיזשהו מקום עם החקלאות שלי.

אילן לפלר: איך אומרים?

אילן לפלר: "מעייחל טויבעס".

אילן לפלר: בגיל 55 - למרות שכל מקום בארץ ישראל ראוי בעיניי - אתם באים לקחת אותי מעסק שבניתי ולהעביר אותי למקום אחר.

אילן לפלר: כולם מבינים שזה לא עובד ככה.

אילן לפלר: יש זמן הסתגלות לגידולים, לקניינים שלי.

אילן לפלר: מדובר לפחות בחמש עד 10 שנים, ואז אהיה כבר בן 65.

אילן לפלר: ברור לכם שזה לא יכול להיות ושזה בלתי אפשרי.

אילן לפלר: מי שרוצה לנסות, זכותו להתאבד.

אילן לפלר: מי שרוצה לקפוץ בנג'י, זכותו.

אילן לפלר: אני מדבר בשם מספיק חקלאים בגוש קטיף.

אילן לפלר: אנחנו בגוש קטיף לא יכולים ולא מסוגלים לעשות את זה.

אילן לפלר: חבר הכנסת שוחט, בנית את ערד, למה דווקא שם?

אילן לפלר: מקום מלא בדואים בסוף המדינה.

אילן לפלר: זה היה מקום טוב לחולי אסטמה.

אילן לפלר: אדם שהיה עובר לערד, לא היה משתעל.

אילן לפלר: אם הוא היה מגיע לבאר שבע, הוא היה משתעל.

אברהם-בייגה שוחט: זאת לא בדיוק היתה הסיבה לכך.

אברהם-בייגה שוחט: בדיעבד, אחרי זה התברר שזה טוב לחולי אסטמה.

דני יתום: אל תבנה אל זה, כי מחקרים רפואיים מוכיחים שזה לא נכון.

דני יתום: ..

אברהם-בייגה שוחט: לא, זה עזר מאוד בשעתו.

אילן לפלר: לכן אנחנו אומרים שאנחנו כנראה לא נהיה מסוגלים לכך.

אילן לפלר: אם הילדים שלנו ירצו לעבור לחלוצית או לשלומית, בכבוד, ניתן להם את ברכת הדרך, אבל לא נראה לי שבני גילנו – וזה בערך חתך הגילאים – יעשו את זה.

אילן לפלר: מקודם דיברו על הראוי ועל ההוגן.

אילן לפלר: יש פה עורכי דין, שמאים ורואי חשבון.

אילן לפלר: אנחנו חקלאים, אנחנו בודקים אם זה נכון, ראוי והוגן, ואם זה סכום שאפשר לחיות אתו, שאנחנו זכאים לו, אנחנו הולכים עם העניין.

אילן לפלר: במידה שלא, אנחנו נשקול את צעדינו.

אילן לפלר: אנחנו רוצים להיות אחרי כל התהליך הזה חלק מעם ישראל, להיות מסוגלים להסתכל לכולם בעיניים.

אברהם-בייגה שוחט: מה יש לך במשק?

אילן לפלר: אני מגדל פלפלים ותבלינים.

אברהם-בייגה שוחט: כמה דונם חממות יש לך?

אילן לפלר: אני מעבד 40 דונם, לא כולם שלי.

אברהם-בייגה שוחט: 20 דונם שלך ו-20 בשכירות?

אילן לפלר: משהו בדומה לזה.

אברהם-בייגה שוחט: אתה מגדל פלפלים אורגניים?

אילן לפלר: אני לא מגדל גידול אורגני.

אילן לפלר: דיברו על כל המסלולים האלה נכסי ופיננסי.

אילן לפלר: .

אילן לפלר: בסך הכל אנחנו עובדים שנים תחת אינתיפאדה.

אילן לפלר: עשו לנו שמאויות.

אילן לפלר: יש ספרים של משרד החקלאות כמה דונם פלפל צריך לתת, כמה דונם עגבניות צריך לתת, כמה דונם תבלינים צריך לתת.

אילן לפלר: עכשיו אתם הולכים לספרים, וכולכם יודעים מה זה ספרים.

אילן לפלר: יושבים פה רואי חשבון ויושבים כל מיני פקידים, והם יודעים, שהרי גם הבנקים וגם בזק עושים תיאומים.

אילן לפלר: אני לא מגלה משהו חדש לאף אחד, כל איש עסקים יודע את זה.

אילן לפלר: אז עכשיו תלכו לבדוק בספרים אם שילמתי.

אילן לפלר: יש דברים בדוקים, שלא אני קבעתי, אלא משרד החקלאות והממשלה.

אילן לפלר: אתם עשיתם שמאות של מס רכוש.

אילן לפלר: הרי הסברתי לכם מה זאת אינתיפאדה.

אילן לפלר: האם פעם עמד טנק על ידך וירה לתוך החממות שלך, כי 50 מטר ממך שני מחבלים רצו לירות עליך או עברה יחידה מיוחדת וביקשה שתצא עם כל הפועלים שלך מהחממות, כי מדובר בביטחונך האישי?

אילן לפלר: הדברים לא נלקחו בחשבון.

אילן לפלר: אם פתחתי השנה חברה, אני צריך להביא את הטריילר שלי מכיסופים ולהוציא אותו.

אילן לפלר: זה דבר הזוי, אבל אני עומד בזה ומוכן לעמוד בזה, אבל תתחשבו בכל זה.

אילן לפלר: דעו לאן אתם הולכים.

אילן לפלר: כל השמאות הזאת של החממות, הרי זה דבר פשוט.

אילן לפלר: יש ספר של מנהלת ההשקעות שיוצא מדי שנה, שכתוב בו בדיוק כמה עולה כל פריט בחממה.

אילן לפלר: תבדקו כמה עולה להעביר את זה לשפיים, ושלמו לי את הכסף הזה.

אילן לפלר: אותה חממה יכולה להחזיק 50 שנה ואותו מבנה יכול להחזיק 100 שנה.

אילן לפלר: אתם מתחילים עם כל המשחקים של הפחת, שהם הרי דקדוקי עניות של עורכי דין.

אילן לפלר: זה לא דבר שנותן לי הרגשה שבאמת הולכים לקראתי.

אילן לפלר: אם הייתם הולכים לקראתי, בכלל לא הייתי צריך להופיע פה וכל החוק לא היה נראה כך.

אילן לפלר: הייתם יושבים ביניכם ואומרים שלא צריך לנהוג כך.

אילן לפלר: אבל אם באתם והחלטתם שכך צריך להיות, אז לפחות תבינו לפני מה אתם עומדים.

אילן לפלר: אלה דברים שאי אפשר להתעלם מהם.

אילן לפלר: אלה דברים שצריך לתת עליהם מחשבה, כי אותם אנשים שיושבים שם, בוחנים את כל מה שאנחנו אומרים פה ומקשיבים לכל מה שאנחנו אומרים פה, ואת צעדיהם הם יעשו בהתאם.

אילן לפלר: לכן אני מבקש בזכות מלאה, לא בחסד - כי מגיע לנו, אנחנו אנשים עובדים ומייצרים - ללכת לקראת המתיישבים בכל התחומים.

צבי הנדל: אתה גם שמעת את מה שנאמר בין השורות?

אברהם-בייגה שוחט: שמעתי כל מילה שהוא אמר.

אברהם-בייגה שוחט: אני מניח שאתה כבר יודע שמה שבחוק זה לא מה שיהיה מוצע.

אברהם-בייגה שוחט: אפשר גם להתווכח על מה שאנחנו חושבים.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו בודקים את העניין ועדיין לא סיימנו את הבדיקה, אבל אין ספק שהחוק כפי שהוא נכתב על ידי הממשלה והובא לשולחן הזה בנושא החממות שונה לחלוטין.

אברהם-בייגה שוחט: לא מקובל עלינו מה שהממשלה הציעה והפרמטרים שישנם שם.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו עוד מתלבטים בכמה וכמה דברים.

אברהם-בייגה שוחט: קיבלנו אינפורמציה מסוימת שלא ידענו אותה ובדקנו אותה.

אברהם-בייגה שוחט: כבר בשעה 8:30 היתה פה שמחה שנתנה לנו נתונים.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו בודקים את הכל ומתייחסים ברצינות לעניין הזה.

אברהם-בייגה שוחט: יכול להיות שתהיינה מחלוקות מסוימות, אבל בין מה שהיה בחוק לבין מה שיהיה עובר אוקיינוס.

נפתלי יונה: אני המזכיר ביישוב מורג, היישוב הדרומי בגוש קטיף.

נפתלי יונה: אני יושב פה כנציג התיישבויות גוש קטיף.

נפתלי יונה: יש לי הכבוד הגדול לייצג אותם ולעקוב אחרי מה שקורה פה בוועדה.

נפתלי יונה: למען הגילוי הנאות, אינני גר בגוש קטיף.

נפתלי יונה: אני עובד שם כבר כשמונה שנים.

נפתלי יונה: אני גר באזור מרחבים.

נפתלי יונה: רציתי בכמה משפטים לדבר אליכם כאזרח מדינת ישראל.

נפתלי יונה: גם "המוצא הפוליטי" שלי לא היה שייך לגוש קטיף.

נפתלי יונה: נולדתי וגדלתי על ברכי תנועת העבודה, אבל אני רוצה להגיד לכם כאזרח היום שליווה את כל הישיבות, שמאוד עצוב לי.

נפתלי יונה: עצוב לי שהממשלה נותנת איזושהי דה-לגיטימציה לחברה שבנתה וייסדה חבל ארץ מדהים.

נפתלי יונה: התעקשתי כמעט מהישיבה הראשונה שוועדת הכספים צריכה לבקר בגוש קטיף.

נפתלי יונה: את ההוכחה קיבלתי דווקא מחבר הכנסת אורון, שאמר שלדעתו הביקור היה קצת מאוחר.

נפתלי יונה: אני מאוד מקווה שלא, ושחברי הוועדה ישקלו ויסתכלו בעיניים של אותם אנשים טוב טוב ויגידו לעצמם שאולי זה יכול להיות טוב מבחינתנו כאזרחי המדינה, אם אנשי גוש קטיף יתפזרו במדינה, כי - בלי לפגוע באף אחד - הם יעלו את רמת הערכיות של אזרחי המדינה.

צבי הנדל: לא צריך להגזים, אני לא אוהב את זה.

צבי הנדל: כולם ערכיים.

נפתלי יונה: כשאני קורא את החוק ורואה שעל ותק מקבלים 2,400 שקל כשבימית קיבלו 42,000 שקל, מבחינתי זה האבסורד וזה הפער שבא לידי ביטוי בהערכה כלפי האנשים האלה.

נפתלי יונה: יכול להיות שזה יתוקן.

צבי הנדל: לא כספית, זה משפיל.

נפתלי יונה: אנשי גוש קטיף לא מדברים על כסף.

נפתלי יונה: אני מנהל חקלאים, שכמעט אין יום שאין אירוע במקום.

אברהם-בייגה שוחט: במה אתה עוסק?

נפתלי יונה: אני המזכיר של היישוב מורג.

נפתלי יונה: אלוף פיקוד הוציא צו סגירה של חלק מהחממות במשך חצי שנה.

נפתלי יונה: באותן חממות איבדנו כבר ארבעה אנשים בשנה זאת.

נפתלי יונה: לאנשים האלה אף פעם אין חיים סדירים.

צבי הנדל: על הגדר שלהם נרצח גדעון ריבלין לפני שלושה שבועות.

נפתלי יונה: בעקבות אותו אירוע גילחו את החממות, כי ככה הצבא מצא לנכון, משום שהזירה היתה מלאה מטענים.

נפתלי יונה: אני צריך לרדוף ולהתחנן בפני מדינת ישראל, או במקרה הזה מס רכוש, שתבין שהנזק לא נעשה באשמתנו?

נפתלי יונה: אני רוצה להגיד לכם שאנשי גוש קטיף מתחננים לכסף.

נפתלי יונה: הם לא צריכים להתחנן בפני אף אחד.

נפתלי יונה: עצם העובדה שהם בחרו בי לייצג אותם, זה אומר שהם סומכים על אדם מבחוץ שישמור על האינטרסים שלהם.

נפתלי יונה: תבינו כמה האנשים האלה בעלי אמונה.

נפתלי יונה: חבל שחברי כנסת פה מתייחסים, לטעמי, לא בכבוד הראוי לאנשים האלה שמשרתים בצבא כמונו ושילמו מסים בדיוק כמונו, אם לא יותר, בגלל כוח הייצור שלהם.

נפתלי יונה: לכן אני מבקש ומתחנן שתקשיבו לאנשים האלה.

נפתלי יונה: באותה הזדמנות אני רוצה להודות לכל חברי ועדת המשנה ללא יוצא מן הכלל.

נפתלי יונה: מדובר באנשים שבאו והשקיעו שעות על גבי שעות, האזינו והתייחסו לכך במלוא הרצינות.

נפתלי יונה: אין לי ספק וזה ברור לגמרי שהחוק הזה ייצא אחרת.

נפתלי יונה: אבל אני רוצה שתדעו שזה לא מסתכם בכסף.

נפתלי יונה: אנחנו ישבנו שוב השבוע עם מנהל הרווחה כדי לשקול את הבעיות שיכולות לצוץ אחר כך.

נפתלי יונה: עד היום אף אחד מהתושבים לא פנה אליי, ולא אמר לי שהוא רוצה לעבור למקום כזה או אחר, משום שהם חיים בחוסר ודאות מוחלט במשך חודשים שלמים.

נפתלי יונה: איפה משרד ראש הממשלה?

נפתלי יונה: שיגיד שהוא מפסיק את כל המחלוקות האלה ונותן ביד נדיבה, לא כסף, קצת יחס הולם.

נפתלי יונה: האנשים האלה, מבחינתנו כאזרחי מדינת ישראל, אנחנו צריכים להצדיע להם בגלל שהם ישבו שם במשך כל השנים האלה.

נפתלי יונה: אני מאוד מקווה, עבורנו כאזרחי מדינת ישראל, שהם יישארו שם, אבל זה בכלל לא הנושא.

אברהם-בייגה שוחט: כמה דונם משפחות יש היום במורג?

נפתלי יונה: 36 משפחות.

אברהם-בייגה שוחט: כמה משקים יש?

נפתלי יונה: 24.

אברהם-בייגה שוחט: וכמה דונם חממות יש במורג?

נפתלי יונה: 180 דונם.

נפתלי יונה: חציים לא עובד במשך חצי שנה, לסירוגין.

נפתלי יונה: בא מס רכוש והחליט שהפוטנציאל של אותו חקלאי היה 20 טון.

נפתלי יונה: בחלק מהזמן הוא הגיע לפוטנציאל שלו, ובחלק מהזמן הוא לא יכול היה להגיע, משום שכשיש מטען והכל נסגר לשלושה ימים, עד שמגיע החבלן ועד שהצבא נותן לו אבטחה, על שלושה ימי סגירה אני לא מקבל שום נזק.

נפתלי יונה: אם הוא לא קטף את הפרי, או קטף אותו ואחר כך זרק אותו, לא מקבלים דבר.

נפתלי יונה: מה קורה עם שאר חקלאי גוש קטיף?

נפתלי יונה: אותו דבר.

נפתלי יונה: הם לא שונים בשום דבר.

נפתלי יונה: גם כשבגני טל כנופל פצמ"ר, סוגרים את האזור ל-24 שעות, ל-48 שעות.

נפתלי יונה: אני ליוויתי את שמאי מס רכוש בתחשיבים האלה, והם הפכו כל אבן כדי להגיע לפוטנציאל הזה וכדי לראות שהגענו לפוטנציאלים האלה.

נפתלי יונה: פקיד שומה באשקלון עמד לרשותם, והם בדקו את כל הנתונים.

נפתלי יונה: חזרנו והדגשנו את זה בוועדה, וביקשנו לבדוק את זה, כי יש עוול כזה או אחר לחקלאי.

קריאה: זה יכול לבוא לידי ביטוי בנושא של מוניטין.

קריאה: לא נזכר בחוק הזה שום נושא שקשור במוניטין.

קריאה: יש ייחוד למקום הזה, שיכול להיכנס בגדר מוניטין.

אברהם-בייגה שוחט: מה זה מכפיל עסקי?

אברהם-בייגה שוחט: האם אין במכפיל עסקי מוניטין?

אברהם-בייגה שוחט: יש במכפיל עסקי מוניטין.

קריאה: אבל תכתוב את הסעיף.

קריאה: במילא עליו עול ההוכחה של המוניטין, וזה לא קל להוכיח מוניטין, את זה אני יודע.

קריאה: לא קל להוכיח מוניטין.

קריאה: תכניס את הסעיף.

יקי יזרעאלי: אני ממושב נצר חזני, חקלאי מזה 20 שנה ביישוב, שמגדל תוצרת אורגנית לייצוא.

יקי יזרעאלי: הבן של השכן שלי, בנו נפל ב-1997 בפעולת השייטת בלבנון, ומאז שמדברים על הפינוי, הוא ואשתו הפסיקו לתפקד.

יקי יזרעאלי: רב היישוב שלי נרצח בציר כיסופים ועוד שני היישוב נרצחו גם הם בגוש קטיף.

יקי יזרעאלי: אני לא רוצה לחזור ולומר מה אני חושב על כל העניין הזה, אבל אני רק רוצה להזכיר שיצחק רבין זכרונו לברכה ב-1977 חנך את היישוב שלנו.

יקי יזרעאלי: אף אחד לא דיבר אתנו ואמר לנו שאנחנו קלף מיקוח.

יקי יזרעאלי: אף אחד לא אמר את זה בכלל.

יקי יזרעאלי: להיפך, חשבו שזאת התיישבות לעולמי עד, שיש לה חשיבות גם מבחינה ביטחונית וגם מבחינה התיישבותית למדינת ישראל.

יקי יזרעאלי: אף אחד לא הזכיר שאנחנו קלף מיקוח.

צבי הנדל: זה יישוב הקבע הראשון בגוש.

יקי יזרעאלי: אבל אני רוצה להיות יותר ענייני.

יקי יזרעאלי: אני חקלאי, אני לא מבין כל כך במספרים.

יקי יזרעאלי: יושב פה רואה החשבון שלי, שמגיש לי כבר 18 שנה את דוחות הרווח וההפסד שלי.

יקי יזרעאלי: אני רק רוצה לסבר את אוזניכם, כדי שתראו את האבסורדים.

יקי יזרעאלי: המחזור לי בשנה הוא בסביבות שלושה מיליון שקל.

יקי יזרעאלי: יש לי 40 דונם של פלפל אורגני לייצוא בעיקר.

יקי יזרעאלי: לפי השלושה מיליון שקל בשנה האלה שאני מגלגל בעונה רגילה, עשה לי חישוב רואה החשבון כמה אני אקבל לפי החוק על כל ה-20 שנה שאני גר בגוש קטיף.

יקי יזרעאלי: הוא הגיע לסכום מאוד יפה של חצי מיליון שקל.

יקי יזרעאלי: אני בעונה מגלגל שלושה מיליון שקל.

יקי יזרעאלי: על 18 שנה, כשהולכים וזורקים אותי מהבית, על כל העסק שלי אני מקבל חצי מיליון שקל, לפי החוק הקיים.

יקי יזרעאלי: הדבר הזה פשוט לא נתפס, זה אבסורד שאי אפשר להסביר אותו.

יקי יזרעאלי: אני לא רוצה להיכנס ולדבר על נתוני אמת - מדברים על חצי דונם אזור ייחוס באשקלון.

יקי יזרעאלי: הנתונים שהביא השמאי הממשלתי הם פשוט נתונים שקריים.

יקי יזרעאלי: אנחנו בודקים כמה עולה מגרש של חצי דונם באשקלון.

יקי יזרעאלי: אין מגרש שעולה פחות מ-90,000 דולר.

יקי יזרעאלי: איך קבעו אזור ייחוס אשקלון, כשהמחיר הוא 50,000 דולר.

יקי יזרעאלי: אני מדבר על נתוני אמת, לא על משהו מעבר לזה.

יקי יזרעאלי: הדברים האלה פשוט לא נתפסים.

ניסן סלומינסקי: השמאי אמר 110,000 דולר.

יקי יזרעאלי: השמאי שלנו, אבל השמאי הממשלתי בחוק דיבר על 50,000 דולר.

יקי יזרעאלי: איך הוא הגיע לחישוב הזה?

אברהם-בייגה שוחט: השמאי הממשלתי הקריא אתמול את רשימת היישובים שהוא בדק.

אברהם-בייגה שוחט: הוא אמר שיש יישובים שבהם זה עולה יותר מ-50,000 דולר ויש כאלה שבהם זה עולה הרבה פחות.

אברהם-בייגה שוחט: הוא הלך על ממוצע מסוים.

אברהם-בייגה שוחט: הוא הקריא את הרשימה ואת השמאויות שהוא עשה.

קריאה: אבל הוא לקח את אשקלון דרום - - -

אברהם-בייגה שוחט: נכון.

ניסן סלומינסקי: לפי השמאי הממשלתי, כל אישה בהריון עכשיו בחודש השני או השלישי.

ניסן סלומינסקי: אין מה לעשות, הוא עושה ממוצע של כל מיני דברים.

רוחמה אברהם-בלילא: זה לא יכול להיות שאם הוא לקח מקום כמו אשקלון וקבע לו מחיר ממוצע, כאשר הסכום המינימלי לאותו אזור - - -

ניסן סלומינסקי: הוא לקח אזור רחוק מאוד, שהוריד את הסכום, ואז הוא עשה ממוצע בין שניהם.

רוחמה אברהם-בלילא: זה לא הגיוני.

רוחמה אברהם-בלילא: יכול להיות שצריך להתייחס לזה בצורה אחרת.

אברהם-בייגה שוחט: אבל הוא לא לקח את "יישובי האפס".

צבי הנדל: אדוני היושב ראש, הקטע הזה מאוד זועק לשמיים לגבי יישובי צפון החבל.

צבי הנדל: שם זה ממש בולט, כי הם נמצאים כמטחווי קשת מאשקלון, והוא מקבל 50,000 דולר.

צבי הנדל: עם כל הכבוד, לא ביקרת שם.

קריאה: וזה עוד מותנה בשנות השהייה שלו, כל שנה יורד שביעית.

קריאה: הוא יוצא עם 20,000 דולר.

אברהם-בייגה שוחט: תיקנו את זה.

ניסן סלומינסקי: תיקנו את זה לחמישיות, אבל זה גם כן שיגעון.

יקי יזרעאלי: אני שומע שמדברים פה על גיל 57 ו-55.

יקי יזרעאלי: אני היום בן 42.

יקי יזרעאלי: רוב החקלאים הצעירים שלנו הם בגילאים האלה.

יקי יזרעאלי: מה עושה היום חקלאי כמוני כשהוא יוצא מגוש קטיף, כשהדבר היחיד שהוא יודע לעסוק בו זה חקלאות?

יקי יזרעאלי: אני מקווה שזה לא יקרה, אבל אם זה יקרה, מה אני אעשה?

יקי יזרעאלי: איך אני אתחיל חיים חדשים?

ניסן סלומינסקי: אני לא רוצה לצחוק, אבל מישהו אמר שהדבר היחיד שאתה יכול לעשות, זה להיות חבר כנסת.

ניסן סלומינסקי: ..

יקי יזרעאלי: במצב השוק של היום, אני בן 42, מה אעשה?

רוחמה אברהם-בלילא: הרי לא תלך להיות עצמאי, אבל לעניות דעתי, אתה תבחן את החלופה להיות חקלאי אבל במקום אחר.

יקי יזרעאלי: איפה?

רוחמה אברהם-בלילא: זה בדיוק כשתגידי לעורך דין במדינת ישראל להיות עורך דין בארצות הברית.

רוחמה אברהם-בלילא: האם הוא יודע מאיפה להתחיל?

צבי הנדל: מאחר שאופי החקלאות שלנו מסוים, המינימום שביקשתי עבור מי שבאמת ירצה להמשיך לעסוק בחקלאות, זה שנקבל את הקרקע הכי דרומית שיש בתנאים דומים.

צבי הנדל: אנחנו חייבים להיות בקרבת הים.

צבי הנדל: עוד לא קיבלתי תשובה.

צבי הנדל: גם לא קיבלתי תשובה שלילית, אבל לא קיבלתי תשובה.

צבי הנדל: כשמדברים אתי על כל מיני פתרונות בנגב וכו', פשוט חבל על הזמן, כי זה כאילו אתה נותן לי מקצוע אחר לגמרי.

יקי יזרעאלי: הם לדוגמה לא יכולים לגדל חממות.

רוחמה אברהם-בלילא: הבנתי, אבל אין ספק שצריך לשקול גם את האפשרות הזאת.

צבי הנדל: יש לא מעט מתיישבים כדוגמתו, שלא רוצים כסף.

צבי הנדל: הם רוצים להעתיק את האדמות שלהם.

רוחמה אברהם-בלילא: אני יודעת שזה נשקל.

קריאה: בין אשדוד לאשקלון יש 25,000 דונם.

קריאה: יש לנו פה תצלום אוויר שנראה מחר בבוקר בדיון.

קריאה: 25,000 דונם להקמת יישובים.

רוחמה אברהם-בלילא: בהתאם ל-25,000 דונם שדיברת עליהם, אם נניח תוקם ועדה מיוחדת שתקצר את כל התהליכים הבירוקרטיים, האם יש אפשרות שהיישוב הזה ישקול את העברתו כמסגרת של קבוצה אחת?

רוחמה אברהם-בלילא: אם יאתרו שטח שתנאיו האקלימיים מתאימים לגידולים שלכם, האם תשקלו מעבר כקבוצה אחת לאותו יישוב שיאותר?

יקי יזרעאלי: בהחלט, אני חושב שזה יהיה הפתרון שהכי ימתן את הנזק עבורנו.

יקי יזרעאלי: אני חושב שזה יהיה הפתרון הכי ממתן נזקים עבורנו, ושמבחינה מעשית יאפשר לנו להתחיל חיים חדשים.

ניסן סלומינסקי: היום נפל האסימון, ועכשיו מתחילים לעבוד על זה, אבל חסרה להם שנה.

ניסן סלומינסקי: במקום לעבוד על איתור שטח, הכנת תב"עות, מלחמה בירוקים, עכשיו בשלושה שבועות הם מנסים לפעול.

אברהם-בייגה שוחט: אף אחד לא קיבל עדיין תשובה חיובית על השטח הזה.

ניסן סלומינסקי: לא על השטח הזה דווקא, אלא על הרעיון של העתקת יישובים.

צבי הנדל: הממשלה אומרת שהיא תחפש יישובים שבהם יש הרחבה, כך שחמישה מתיישבים ילכו לפה וחמישה לשם.

רוחמה אברהם-בלילא: לא נכון.

רוחמה אברהם-בלילא: אני יודעת על מגמה הפוכה של צמצום ומזעור נזקים, גם מהיבטים פסיכולוגיים.

רוחמה אברהם-בלילא: ככל שנשתדל להעביר את היישוב כקבוצה אחת, אנחנו לפחות נמזער נזקים פסיכולוגיים, שאנחנו כרגע לא יכולים לאמוד אותם.

יקי יזרעאלי: אם מעבירים אותנו לאזור הזה, החקלאים הצעירים שבינינו אולי עוד יוכלו להמשיך לעבוד בחקלאות, כי זה אותו אזור אקלימי פחות או יותר שקרוב לים, אבל חקלאי כמו אילן לפלר, שהוא בן 55, אין סיכוי בחיים שהוא יתחיל חקלאות מחדש.

צבי הנדל: אני מבקש, אשתי רוצה להמשיך.

יקי יזרעאלי: אני רוצה להבין שאם לא יהיה לי המקום שאוכל להתחיל בו חקלאות מחדש, הופכים אותי היום מחקלאי מצליח כלכלית למובטל.

אברהם-בייגה שוחט: האם אתה רוצה להמשיך?

יקי יזרעאלי: אני כן, אבל לא בכל אזור.

יקי יזרעאלי: אני לא יודע "לעשות חקלאות" באזור שהוא לא קרוב לים, כי אני שליד הים אני לא סובל מקרה אף פעם ויש טמפרטורה שלא יורדת מתחת ל-10 מעלות, ואז הגידולים שלי הם בהתאם.

יקי יזרעאלי: אני לא יודע לגדל בקרקע אחרת ובאקלים אחר.

יקי יזרעאלי: אדוני היושב ראש, אם אתה מוכן לתת לי עוד חמש דקות, הייתי מבקש שרואה החשבון שהגיש לי את הדוחות במשך 18 השנה האחרונות, יציג את האבסורד הזה.

אבי הרץ: אני רואה החשבון של החבר'ה האלה כבר 20 שנה.

אבי הרץ: מאז שנחקק תזכיר הממשלה, הוא מדיר שינה מעיניי.

אבי הרץ: החוק הזה, למעשה, כמו שאמר פה תושב ארז, אמר שהוא רוצה לתת פיצוי הגון וראוי.

אבי הרץ: אני לא מדבר כרגע על המונח "ראוי".

צבי הנדל: לא צריך הגון, אלא ראוי.

אבי הרץ: אני מדבר על המילה "הגון".

אבי הרץ: מבחינתי, פיצוי הגון הוא בבחינת השבת האבדה לחקלאים.

אבי הרץ: אתן דוגמה.

אבי הרץ: היו אצלי נציגי הממשלה במשרד, שאני לא רוצה לנקוב בשמם.

אבי הרץ: הם ביקשו ממני לתת להם את הנתונים של החקלאי הטוב ביותר, כמעט הטוב ביותר, בגוש קטיף.

אבי הרץ: היו אצלי נציגי הממשלה, כולל רואי החשבון של הממשלה, קיבלו ממני את הממצאים, ולהלן הממצאים, והם לא מכחישים את זה.

אבי הרץ: נתתי להם נתונים של חקלאי בגוש קטיף, שהרווח התפעולי שלו בשנת המס 2003 הוא 600,000 שקל, והרווח התפעולי שלו בשנת המס 2004 מיליון ו-400,000 שקל.

אבי הרץ: הוא השקיע בנכסים נומינלית שני מיליון ו-450,000 שקל, דהיינו בערך 600,000 דולר בהערכה גסה.

אבי הרץ: חישבתי לו את הפיצוי, מה הוא עומד לקבל על פי החוק הקיים.

אבי הרץ: הוא עומד לקבל משהו נכסי, פיננסי, אחד משניהם, בין 800,000 שקל למיליון שקל.

אבי הרץ: בשנת המס 2004 יש לו רווח תפעולי אמיתי של מיליון ו-200,000 שקל ובשנת המס 2003 600,000 שקל, וכל מה שהוא הולך לקבל זה מיליון שקל עבור הפיצוי.

רוני בריזון: באיזה מכפיל השתמשת?

אבי הרץ: השתמשתי במכפיל שבע, שהוא מכפיל גדול, הלוואי שאני אקבל מכפיל שבע.

אבי הרץ: איך נגרמים העיוותים האלה?

אבי הרץ: העיוותים האלה נגרמים בגלל סעיפים קטנטנים בחוק, שאם יורידו אותם, אולי יגיעו לפיצוי נורמלי, למשל סעיף אחד זה נושא המס שמורידים מהרווח התפעולי.

רוני בריזון: זה שונה ל-30.

אבי הרץ: רבותיי, אתם אנשי חוק.

אבי הרץ: תראו לי חוק אחד במדינת ישראל שבא לפצות על נטו.

אבי הרץ: אם אדם נפגע בתאונת דרכים, מה מבקשים ממני?

אבי הרץ: את הכנסתו ברוטו במשך שלוש, ארבע, חמש השנים האחרונות.

אבי הרץ: כשאני בא לביטוח לאומי לבקש אובדן כושר עבודה מחברת ביטוח, מה מבקשים ממני?

אבי הרץ: מבקשים ממני את ההכנסה ברוטו בשלוש השנים האחרונות.

אבי הרץ: רק אחרי זה מגיע מס הכנסה.

אבי הרץ: מה עושה החוק הזה?

אבי הרץ: החוק הזה אומר קודם כל בואו נדבר על הנטו.

אבי הרץ: נקבתם ב-30%.

אבי הרץ: אתם יודעים ש-96% מאנשי גוש קטיף הם לא חברות אלא יחידים.

אבי הרץ: נקבתם באחוז שמתאים לחברה, לא ליחידים.

אבי הרץ: 30% מס ממוצע ליחידים זה סכום ענק, אז למה להוריד קודם כל מה-30%?

אבי הרץ: תגידו: בואו נלך לפי הברוטו, ואחרי זה תחליטו מה המס הסופי שאתם מורידים, אבל מדוע להוריד מייד 30% מהפיצוי?

ניסן סלומינסקי: מה ההפרש?

אבי הרץ: השאלה המרכזית היא מה יהיה המס הסופי אחרי המכפיל.

רוני בריזון: הולכים לנטו בגלל ה-10% מס גג.

אבי הרץ: אבל זה נטו.

אבי הרץ: ברגע שאני לוקח את הרווח התפעולי ומכפיל אותו ב-70%, אתה נותן לי פיצוי נטו.

אבי הרץ: כך גם כתוב בדברי החוק.

קריאה: אז שייקח מכפיל 15.

אבי הרץ: עיקרון נוסף למשל - ברווח התפעולי אני יודע שמבחינה חשבונאית זה נכון, אתה לוקח פחת.

אבי הרץ: נושא הפחת הוא דבר מאוד מעוות, ואני אסביר למה.

אבי הרץ: יושבים פה חקלאים, גם יקי יזרעאלי וגם אילן לפלר, שמשקיעים בגוש קטיף או בכל החקלאות על-פי חוק עידוד השקעות הון בחקלאות.

אבי הרץ: אחת ההטבות של החוק נותנת לך כפל פחת, לדוגמה: חממה זה 25%.

אבי הרץ: אם אני משקיע במסגרת החוק, אני זכאי לקבל 50%.

אבי הרץ: מטבע הדברים, בשנת 1996 הוא השקיע, בשנת 1997 הוא השקיע, ואני כרואה החשבון שלו יעצתי לו לקחת פחת מואץ כדי לשלם פחות מס על-פי החוק.

אבי הרץ: יוצא מצב שאדם שהשקיע ב-1996 וב-1997 באותם 20 דונם חממה, כמו אילן לפלר שהשקיע בשנת 2001- - -

אברהם-בייגה שוחט: סמדר, תרשמי את הנקודה הזאת בבקשה.

אברהם-בייגה שוחט: עניין הפחת ברור.

אברהם-בייגה שוחט: הפחת הטבעי הוא 25%.

אבי הרץ: למשל.

אברהם-בייגה שוחט: אבל אתה אומר שבגלל הפחת המואץ - - -

סמדר אלחנני: אבל הפחת הוא מרכיב ברווח התפעולי.

רוני בריזון: אבל גם הפחת שהוא מרכיב ברווח התפעולי צריך להיות רק אותו פחת שהוא על גורמי הייצור, ולא על הסך הכול, ובמקרה שלהם זה גם פחת כפול.

אבי הרץ: לא רק זה, אני אומר שבכלל לא צריך לקחת פחת, כי אתה גורם לעיוות בין שני חקלאים.

אבי הרץ: חקלאי שגמר את הפחת שלו, הרווח התפעולי שלו הרבה יותר גבוה.

אבי הרץ: לעניות דעתי, דבר נוסף שמעוות זה נושא העבודה הנורמטיבית.

אברהם-בייגה שוחט: זה תוקן.

אבי הרץ: תיקחו שני אנשים, אחד שעובד לבד עם אשתו, והשני במקרה לקח אדם אחד לעבודה, הוא לקח איזושהי מחלקת תה למשרד שלו.

אבי הרץ: זה שלקח מחלקת תה, יורידו לו 108,000 שקל, ולמה?

אבי הרץ: כי בין אחד ל-10 זה 1.3 כפול ה-7,000 שזה בערך 108,000 שקל לשנה.

צבי הנדל: זה שונה מהותית.

אבי הרץ: אם תכפיל את זה, תראה כמה מורידים לו.

אבי הרץ: מי שיש לו בין אחד ל-10 - - -

אברהם-בייגה שוחט: תיקנו את זה ל-1 ל-20.

אבי הרץ: לא משנה, אם לוקחים את המשכורת לפי הביטוח הלאומי ומכפילים אותה ב-1.3, המשכורת הממוצעת לפי הביטוח הלאומי היא 7,000 שקל.

אבי הרץ: אם תיקח 7,000 ותכפיל ב-1.3, תגיע ל-9,000 שקל.

אברהם-בייגה שוחט: זאת המשכורת שהוא כאילו לקח לעצמו.

אבי הרץ: נכון.

אבי הרץ: אם תכפיל 9,000 שקל ב-12 חודש, תגיע ל-108,000 שקל.

אבי הרץ: אותו אחד שבחדר לידו שאין לו עובדים, ממנו לא גובים 108,000 שקל.

אבי הרץ: מה ההבדל?

אבי הרץ: כי זה החוק.

אבי הרץ: אין לו בכלל עובדים.

אברהם-בייגה שוחט: אין דבר כזה.

אברהם-בייגה שוחט: כדי שהדבר יהיה אחיד, בניגוד למה שאתה תיארת, הדבר הנורמטיבי עובד לשני הצדדים.

אברהם-בייגה שוחט: מישהו נתן אתמול דוגמה של רואה חשבון שמושך 100,000 שקל לחודש משכורת, והוא עושה חישוב פיננסי בשביל העסק שלו.

אברהם-בייגה שוחט: יגידו לו שבגלל העובדה שהוא משך 108,000 שקל, כשזה מוריד את הרווח שלו כמעט לאפס וכשבאופן הזה הוא מוציא את הרווחים, הוא יעשה את החשבון על פי הנורמטיבי, זאת אומרת שייקח את השכר הממוצע 108,000 שקל במקום מיליון.

אבי הרץ: מה יקרה אם אתה - - -

אברהם-בייגה שוחט: לא משנה, הוא בעצמו.

סמדר אלחנני: קרא את סעיף 1(ב).

אברהם-בייגה שוחט: כדי שהנורמה תהיה שווה, לפי מספר העובדים קבעו שכר נורמטיבי.

אברהם-בייגה שוחט: אם יש לו באמת 20 עובדים, הוא ילך על 1.3.

אברהם-בייגה שוחט: נגיד שרוצים לחשוב על תיקון ולהגיד פחת נורמטיבי.

אברהם-בייגה שוחט: נגיד שמחליטים משהו ואומרים שאחד לקח פחת מואץ, אבל כדי להבין את העסק טוב יותר, אנחנו מחליטים שיהיה פחת נורמטיבי, זה דבר חדש, ואני פעם ראשונה שומע את הבעיה הזאת.

אברהם-בייגה שוחט: פה קבעו נורמטיבי, כדי שזה יהיה שווה לכולם.

אברהם-בייגה שוחט: לכן בנקודה הזאת אתה לא צודק.

אבי הרץ: אני טוען שבכלל לא צריך להוריד על עבודה נורמטיבית.

אבי הרץ: יוצא מצב שקונסים אותו, ועל כך שהוא הרוויח בעסק שלו לא מפצים אותו על דבר.

סמדר אלחנני: להיפך.

אבי הרץ: אני מדבר על מי שלא לקח משכורת בכלל.

אבי הרץ: אני מדבר על עצמאי שלא לקח משכורת, הוא משך כסף מהפירמה שלו.

סמדר אלחנני: הלוואות בעלים?

אבי הרץ: אין הלוואות בעלים, זאת לא חברה.

אבי הרץ: מדובר בעצמאי.

אבי הרץ: בעל חנות בתל אביב לא מושך משכורת.

אבי הרץ: אין מושג כזה משכורת לעצמאי.

אברהם-בייגה שוחט: רואה חשבון שאין לו נכסים והוא הולך למסלול הפיננסי, איך אתה מציע שזה יחושב לו?

אבי הרץ: הרווח התפעולי שלו כפול המכפיל.

אברהם-בייגה שוחט: מה אתה מוריד מהרווח התפעולי?

אבי הרץ: מה אני צריך להוריד מהרווח התפעולי?

אברהם-בייגה שוחט: נגיד שהוא "סחב" משכורת גדולה.

אבי הרץ: אין משכורת לעצמאי.

אבי הרץ: אתם מתבלבלים, אין דבר כזה מונח משכורת בעסק עצמאי.

אבי הרץ: אם אני מרוויח בעסק שלי 100 שקלים בשנה, חלקי הוא 100 שקל חלקי 12 חודש, אין לי משכורת, מזה אני חי.

אבי הרץ: אין מושג כזה של משכורת כעצמאי.

אבי הרץ: זאת אומרת שבאה הממשלה ואומרת לו שקודם כל 108,000 שקל הוא בכלל לא מקבל, אבל הוא הרוויח את זה מהעסק שלו, אז למה שהוא לא יקבל את זה?

אבי הרץ: הוא הרוויח 108,000 שקל, אז למה אתה מוריד את זה?

אברהם-בייגה שוחט: כדי לקבוע את נורמת הרווח, אתה צריך להכניס את ההוצאה שישנה בכל מקום.

אברהם-בייגה שוחט: אתה לא קורא לה הוצאה כי היא לא שכר, אלא כעצמאי אתה מושך את הכסף ועושה אתו מה שאתה רוצה.

אברהם-בייגה שוחט: מוכרחים להביא את זה לאיזשהו מכנה משותף.

אבי הרץ: למה?

אבי הרץ: אם אני היום נכה 100% ואני עוזב את גוש קטיף כשאני נכה, איך אתה מפצה אותי על כך שהרווחתי בעסק שלי 200,000 שקל בשנה?

אבי הרץ: איך אתה מפצה אותי?

אבי הרץ: אתה מוריד לי 100,000 שקל.

אבי הרץ: זאת אומרת שבמקום לתת לי 200,000 שקל, אתה נותן לי 100,000 שקל.

אבי הרץ: כשאני הולך לביטוח הלאומי, אני נישום לפי 200,000 שקל?

אבי הרץ: כך אני נישום כל שנה, לפי מה שאני מדווח למס הכנסה, לא משכורת ולא כלום.

אבי הרץ: אני נישום לפי 200,000 שקל, זאת אומרת שאני הרווחתי 200,000 שקל.

ניסן סלומינסקי: הוא צודק במידה מסוימת.

צבי הנדל: הוא צודק במאה אחוז, לא במידה מסוימת.

אברהם-בייגה שוחט: הוא לא צודק, אבל לא חשוב.

אבי הרץ: אולי מישהו יסביר לי, מדוע אני צריך לבחור בין נכסי לבין פיננסי.

אבי הרץ: אם יש לי בעיר חנות נעליים, מצד אחד זה נכס ומצד שני העסק הזה הרוויח כסף.

אבי הרץ: תסבירו לי למה צריך להעניש אותי ולמה אני צריך לבחור?

אבי הרץ: תסבירו לי מבחינה הגיונית מדוע אני צריך לבחור בין נכסי לפיננסי.

אבי הרץ: אני רוצה להבין למה מבחינה עניינית והגיונית אני צריך לבחור.

ניסן סלומינסקי: הנושא של 2004 הוא נושא מאוד קרדינלי אצלנו.

ניסן סלומינסקי: המדינה לא מתייחסת ל-2004 אלא רק ל-2003, מסיבה אחת - כך אנחנו מבינים - היא אומרת שאם יאפשרו לעשות זאת ב-2004 ולא הגישו דוחות, אפשר להקפיץ את זה לסכומים לא רלוונטיים.

ניסן סלומינסקי: האם זה נכון, או שיש דרך לקחת בחשבון את 2004 באופן מכובד ומסודר?

ניסן סלומינסקי: זאת השאלה שהיא כמעט הכי מרכזית פה.

אבי הרץ: אני חושב שזה בכלל רלוונטי להקפיץ דוחות.

אבי הרץ: אי אפשר להקפיץ דוחות, מה זה, זה פינג פונג?

אבי הרץ: אם יש לאדם 20 דונם חקלאיים, והוא משווק, השיווקים עוברים דרך מועצות השיווק.

אבי הרץ: זה אומר שאני לא יכול להגדיל את ההכנסות, כי כל שקל שאני מקבל, נרשם אצלנו – מועצת הפרחים, אגרסקו.

ניסן סלומינסקי: הוא טוען שכל דוח שיגיש על 2004 חתום על ידו, אתה יכול לאמת אותו בכל דרך אחרת, כי יש רישומים כפולים.

ניסן סלומינסקי: דבר על זה, כי זאת נקודה מאוד מרכזית אצלנו, שיכולה לשנות טוטלית את העניין.

ניסן סלומינסקי: יש חשש בגלל שאלה דוחות שעדיין לא הוגשו.

אבי הרץ: עכשיו אנחנו נמצאים בתחילת בפרואר שנת 2005, כך ששנת המס כבר נגמרה.

אבי הרץ: כמו כן, כל המחזורים, לפחות של החבר'ה שמשווקים דרך המועצות המאורגנות או דרך הייצור – וזה הרוב - אתה מייד יכול לקבל את נושא ההכנסות שלהם, אם זה אגרסקו, אם זאת מועצת הפרחים, או אם אלה חברות השיווק.

אבי הרץ: כל שקל שנכנס לחקלאי, נרשם במס הכנסה.

אבי הרץ: למה זה נרשם במס הכנסה?

אבי הרץ: כי חברות השיווק האלה חייבות לנכות מס במקור.

אבי הרץ: את המקור אתה מגלה בשנייה, אין לך שום בעיה.

אבי הרץ: לגבי הוצאות, תגידו לי איזה הוצאות יכול אדם לא לזקוף?

אבי הרץ: פועלים?

אבי הרץ: עושים השוואה לשנה קודמת.

אבי הרץ: חומרי הדברה ודשנים?

אבי הרץ: זה אותו דבר.

אבי הרץ: אתה לא יכול להגיד שבשנה הוצאת על דשנים 100 שקלים, ובשנה לאחר מכן יש לך הוצאה של 100,000 שקל, כי מישהו יגיד שזה לא סביר, שכן רואים את זה באופן מיידי.

ניסן סלומינסקי: הנושא של 2004 הוא קרדינלי.

צבי הנדל: אני לא כועס על היהודי שישב פה אתמול, אבל הראש שלו עובד בנושא של ההון השחור.

צבי הנדל: הוא מראש חושד.

אברהם-בייגה שוחט: הוא לא האיש המרכזי בחוק.

צבי הנדל: לא, הוא האיש המרכזי בהקשר הזה של שנת 2004.

צבי הנדל: מאחר שאני יודע ששנת 2004 היתה שנה טובה, ומאחר שאני יודע שבגלל שהיו לנו מכסות מים שקטנו, כמעט כולם שינו את המשקים שלהם למשקים הרבה יותר אינטנסיביים שעובדים על פחות מים, לא נתתם להם את קצב הגידול הראוי.

צבי הנדל: אם היה אפשר להכניס גם את שנת 2005, זה היה טוב, אבל 2005 כבר אבודה, למרות שאנחנו בשיא העונה עכשיו בחורף של 2005, אבל לפחות אני מדבר על 2004.

צבי הנדל: אין פה חשש לפברוק, שהרי כל רואה חשבון מתחיל יוכל לבדוק אחורה.

צבי הנדל: איזה זיוף יכול להיות?

ניסן סלומינסקי: אם אפשר לאמת את זה דרך מועצות הייצור, מוכרחים להכניס את השנה הזאת.

אברהם-בייגה שוחט: אני מאוד מודה לכם.

אברהם-בייגה שוחט: בשעה 15:00 עד 17:00 נקיים דיון בוועדת המשנה, ובשעה 19:00 כנראה תהיה ישיבה של המליאה.

צבי הנדל: באיזה יום להערכתך נתחיל בהצבעות?

אברהם-בייגה שוחט: לפי דעתי, ביום חמישי אחר הצהרים.

ניסן סלומינסקי: איך תצביע ביום חמישי?

אברהם-בייגה שוחט: תודה רבה, אני נועל את הישיבה.