ועדת הכספים, כנסת 16, פרוטוקול מספר , 2004-12-13 10:00

אברהם הירשזון: אני מבקש לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת אורון ביקש הצעה לסדר לפני שאנחנו עוברים לדיון מהיר בהצעותיהן של חברות הכנסת אתי לבני ואורית נוקד.

אברהם הירשזון: בבקשה אדוני.

חיים אורון: לפני שבועיים, אם אני לא טועה, אישרנו תקציב לרשות השידור לחודש אחד.

חיים אורון: אנחנו נמצאים היום כבר ב-13 בדצמבר.

חיים אורון: אני מבין שהם יבואו אלינו בשבוע הבא ויגידו: המשכורות של דצמבר תלויות בכם ולכן תאשרו לנו את תקציב דצמבר כי אחרת זה יגיע ל-2005.

חיים אורון: זאת טכניקה שמתנהלת כאן כל הזמן.

חיים אורון: כאשר אישרנו את התקציב נאמר, גם על-ידך וגם על-ידי, שאנחנו רוצים בכל זאת לקיים כאן דיון על רשות השידור, למרות שאנחנו מדברים על החודש האחרון של השנה.

חיים אורון: לוח הזמנים בעצם אומר שהדיון נעשה כמעט מיותר כי מה שיהיה מונח על מצפוננו זה המשכורות של העובדים ולא כל הבלגן שיש ברשות.

חיים אורון: אני חושב שצריך להזמין לכאן את מי שצריך להזמין ולקיים דיון רחב יותר.

אברהם הירשזון: תודה, אנחנו נטפל בעניין.

אברהם הירשזון: בבקשה חברת הכנסת נוקד.

אורית נוקד: לפני שבועיים נתבשרנו על פיטורים של כ-250 עובדים ברשות העתיקות, ברשות הגנים הלאומיים ובמועצה לשימור אתרים.

אורית נוקד: מדובר בעובדים שמרביתם בני 50 ומעלה, שהועסקו כבר משנת התשעים.

אורית נוקד: אני חושבת שבמצב האבטלה הקיים היום זה פשוט דבר שלא ייעשה.

אורית נוקד: לעובדים האלה לא יהיה לאן ללכת.

קריאה: אלה עובדים מקצועיים?

אברהם הירשזון: אני מבקש לרשום את השאלות.

אברהם הירשזון: בינתיים היא מציגה את הדברים.

אורית נוקד: לפני למעלה מחצי שנה יזמתי דיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות בדיוק באותו נושא.

אורית נוקד: הסיכום אז היה שמוצאים מימון כדי שהעובדים לא יפוטרו בשנה הזאת, ועוד נאמר על-ידי השרים הנוגעים בדבר שיימצא פתרון שורש כדי שהתופעה הזאת של מאבק או ריב על התקציב בין משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה לבין משרד האוצר לא תחזור על עצמה פעם אחר פעם.

אורית נוקד: מסתבר, למרות המכתבים שנכתבו על-ידי השרים, שהנושא לא הוסדר.

אורית נוקד: זאת כנראה הסיבה שהעובדים פוטרו.

אורית נוקד: דרשתי לקיים את הדיון הזה כדי להבין מה קורה ואולי אנחנו כוועדת הכספים ננסה לראות כיצד מסייעים.

אברהם הירשזון: אחרי שניסית בוועדה אחרת.

אברהם הירשזון: כלומר אני second best אצלך.

מוחמד ברכה: סרח עודף.

משה כחלון: הייתי מעריך אותה על הכנות שלה, אדוני היושב-ראש.

אברהם הירשזון: אתה תעריך על הכנות ואני אעריך על כך שהיא הלכה למישהו אחר.

אורית נוקד: מאחר ואני יושבת כאן בוועדה לא רציתי להטריד את אדוני.

אברהם הירשזון: אז למה לא המשכת בזה?

אורית נוקד: עכשיו אנחנו נמצאים בסמוך לאישור התקציב וועדת הכספים היא הוועדה הרלוונטית.

אברהם הירשזון: תודה רבה גברתי, אני מודה לך מאוד.

אברהם הירשזון: בבקשה גברתי חברת הכנסת לבני.

אתי לבני: אני רוצה להתנצל שלא באנו ישר לוועדת הכספים.

אתי לבני: זה כמובן המקום לדון בדברים האלה.

אברהם הירשזון: עכשיו אם אנחנו ניכשל אז אוי ואבוי לנו.

אתי לבני: מעבר למה שאמרה חברתי חברת הכנסת אורית נוקד, היא מתייחסת לישיבה שהיתה בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות ביוני השנה.

אתי לבני: מתברר שהיתה עוד ישיבה באותו נושא בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, ב-8 באוגוסט.

אתי לבני: אז לא רק שאנחנו מדברים על הנושא לגופו, על כך שמפטרים אנשים שהם עובדים טובים, ועל חשיבותם לתיירות, ועל העבודות החשובות שהם עושים, ועל כך שהאבטלה תעלה, מכל הסיבות שבעולם - - -

איוב קרא: ומשלמים להם בדלת האחורית.

אתי לבני: ושהופכים אותם להיות עובדי קבלן, כל הנושאים האלה שעלו והראו את הכיעור שבהעסקת אותם 260 עובדים ואת החלמאות והייתי אומרת אפילו מין סוג של שחיתות.

אתי לבני: מעבר לזה, אני רוצה להציג את המצב נכון להיום, שבחצי השנה האחרונה זאת הישיבה השלישית או הרביעית בנושא הזה.

אתי לבני: בישיבה לפני חודש מה אמרו חברי הכנסת ומה אמרו נציגי הרשויות?

אתי לבני: אמר חבר הכנסת אופיר פינס-פז: "לקח לנציגי המשרדים 4.5 שניות לסכם את העניין בלחיצת יד".

אתי לבני: חבר הכנסת כחלון אמר: "נפגשו במליאה, פתרו את הבעיה לגבי השנה הנוכחית תוך 4.5 שניות".

אתי לבני: זה מה ששמענו, שתוך 4.5 שניות הכול סודר.

אתי לבני: אבל חזרנו חודש אחרי זה ומצאנו שהכול אותו דבר.

אתי לבני: השאלה היא איך אנחנו בוועדת הכספים, שהיא הוועדה היחידה שיכולה בצורה מחייבת לדון בעניין ולנסות לפתור אותו, מה אנחנו עושים במצב כזה, כאשר פשוט עושים מאתנו צחוק, מכל הדיונים שלנו, מכל ההחלטות שלנו, מכל ההתחייבויות עושים פשוט צחוק.

אתי לבני: כל אחד זורק את הבעיה על השני.

חיים אורון: אני שומע איזה צליל אופוזיציוני חדש בקולך?

אתי לבני: כן, אתה שומע.

יחיאל חזן: עד לפני שבועיים היה לך נציג בממשלה.

יחיאל חזן: למה לא ביקשת להעלות את זה בממשלה?

יחיאל חזן: מה קרה פתאום?

יחיאל חזן: עד לפני שבועיים היית בקואליציה.

אתי לבני: אני רוצה לתת לך מחמאה, חבר הכנסת חזן, שאני בטוחה שאתה תצטרף אליי בנושא הזה.

יחיאל חזן: בוודאי, בגלל זה אני נמצא כאן.

יחיאל חזן: אבל אני שואל מדוע חבר הכנסת טומי לפיד לא העלה את זה בממשלת ישראל.

אתי לבני: הנושא עלה בממשלה.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת חזן, אתה נמצא כאן כי אתה חבר בוועדה אבל אל תפריע לי יותר.

אתי לבני: אני מקווה שסביב השולחן נמצאים נציגי האוצר כי הם הכתובת שלנו לכל העניין הזה.

אתי לבני: צריך לפתור את הבעיה עד סוף השנה הזאת וצריך לפתור אותה לשנה הבאה.

אתי לבני: צריך לקבוע מדיניות לפחות לכמה השנים הקרובות, מה עושים עם האנשים האלה.

אתי לבני: האנשים האלה הם לא שק חבטות בין המשרדים, יום אחד מקבלים מכתבי פיטורים, יום שני שולחים אותם להיות עובדי קבלנים בשכר נמוך ובלי תנאים.

אתי לבני: אי אפשר להמשיך כך.

אתי לבני: אני חושבת שוועדת הכספים צריכה להתכנס לנושא הזה.

אברהם הירשזון: אני רוצה להזכיר לכם שהדיון הזה הוא דיון מהיר ולכן אני לא אקדיש לו שעות כי לא זאת המגמה.

אברהם הירשזון: לכן אני מבקש שידברו בקיצור.

אברהם הירשזון: לפני חברי הכנסת, האם מישהו רוצה להשמיע דברים?

מודי אורון: אנחנו מייצגים את רשות הטבע והגנים, גוף שמעסיק חלק מהעובדים האלה, 107 מהם עובדים אצלנו.

מודי אורון: הם באמת עובדים מצוינים, חרוצים וטובים, שעובדים אצלנו משנת 1990.

מודי אורון: לצערי אנחנו נאלצים בזמן האחרון, מדי חודש או חודשיים, להוציא להם מכתבי פיטורים.

אברהם הירשזון: למה?

מודי אורון: כי אין תקציב לנושא הזה.

מודי אורון: הנושא הזה מתוקצב על-ידי משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה ומשרד האוצר, לא מהתקציב הארגוני שלנו.

מודי אורון: חשוב להבהיר שהארגון שלנו לא מסוגל להעסיק את העובדים האלה בצורה מסודרת מתקציבו, אין לנו את התקנים האלה, אין לנו תקציב לזה.

מודי אורון: לכן נדרש כאן פתרון ארוך-טווח כדי לאפשר את ההעסקה שלהם, הן כי הם חשובים מאוד בתוך הארגון והן כדי להתחשב באנשים.

מודי אורון: אי אפשר להמשיך במצב הזה שאנשים מקבלים מדי חודש מכתבי פיטורים.

יוסי פלדמן: ב-1990 פנו אלינו בבקשה שנתגייס וניכנס לכיסי אבטלה גדולים – הדבר היה בנצרת עלית – ונגייס עובדים לעבודה בשימור אתרים.

יוסי פלדמן: גייסנו את העובדים, למרות שזה היה לנו קשה, ושנה שלמה הכשרנו את העובדים במאמצים עצומים ובאמצעים רבים.

יוסי פלדמן: אז התגייסו כל משרדי הממשלה, כולל המשרד לקליטת עלייה, הסוכנות וכולם, והכשירו עובדים, שהם עובדים נפלאים, שעשו עבודה עצומה.

אברהם הירשזון: אני חייב לקצר.

אברהם הירשזון: מה קורה היום?

יוסי פלדמן: נאלצנו להגיש מכתבי פיטורים.

יוסי פלדמן: אני רוצה לציין, הגשנו מכתבי פיטורים כי לא היתה ברירה.

יוסי פלדמן: ידי רעדה בהגשת המכתבים וראיתי את הדמעות בעיניים של העובדים.

אברהם הירשזון: על כמה אנשים מדובר?

יוסי פלדמן: קרוב ל-40 אנשים.

יוסי פלדמן: התחלנו עם 50, כעת מדובר על 40 אנשים.

יוסי פלדמן: אני רוצה לומר כאן את התחושה שלי.

אברהם הירשזון: למה הפסקתם את עבודתם?

יוסי פלדמן: כי הפסיקו לנו את התקציב.

יוסי פלדמן: אני רוצה לציין, הארגון שלנו הוא הארגון הקטן והדל מכל הארגונים.

יוסי פלדמן: התקציב שלנו מסת

יוסי פלדמן: כם בכ-3 מיליון שקל, וגם זה בקושי, ומתוך זה אנחנו חייבים היום כמיליון שקל.

אברהם הירשזון: אני לא הולך לפתור עכשיו את בעיות הארגון משום שזה דיון מהיר בנושא מסוים.

אברהם הירשזון: ההגדרה היא "דיון מהיר", מה אני יכול לעשות.

יוסי פלדמן: אני רוצה לבקש קודם כול שימלאו את ההבטחות שניתנו בשנה שעברה, לגבי שנת 2004.

יוסי פלדמן: דבר שני, מאחר ואין תקציב ואנחנו מתקרבים לסוף השנה, שיוחלט כאן, עד שיהיה תקציב ועד שיחליטו אחרת, שמה שהיה ב-2004 יימשך גם לשנת 2005.

דן שגיא: אני סמנכ"ל המועצה לשימור אתרים.

דן שגיא: אם לא יימצא תקציב של 22 מיליון שקל העובדים האלה ילכו הביתה.

דן שגיא: מדינת ישראל, ממשלת ישראל תשלם על כך פעמיים: פעם אחת דמי אבטלה, השלמת הכנסה, דמי בריאות ומה שאתם רוצים, ויקבלו אזרחים ממורמרים.

אברהם הירשזון: נקבל.

אברהם הירשזון: לא "יקבלו".

דן שגיא: נקבל כולנו.

דן שגיא: גם אני נושא באחריות.

דן שגיא: נקבל אזרחים ממורמרים ומיואשים.

דן שגיא: ופעם שנייה, השרים, סגני שרים, חברי כנסת וכל עם ישראל שיבקר באתרים האלה יכוון אצבע מאשימה כלפי הארגונים הביצועיים, כל אלה היושבים כאן, על התמוטטות, קריסה, לכלוך.

דן שגיא: ישאלו איך מחזיקים אתרים אחרי שהשקיעו במשך עשרות שנים מיליוני שקלים באתרים האלה, והאנשים האלה צריכים ללכת הביתה.

דן שגיא: למה מתעללים בהם?

מיכאל מורג: אני נציג מינהל כלכלה ותכנון במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה האחראי במשרד על כל נושא עבודות מיידיות ועל העובדים הקבועים, על המימון שלהם ועל העסקתם.

מיכאל מורג: כיוון שאדוני אומר שהדיון הוא מהיר אני אדבר בקצרה.

מיכאל מורג: העובדים האלה, שהם עובדים קבועים, מועסקים מאז שנות התשעים במסגרת פרויקט שנקרא "עבודות מיידיות".

מיכאל מורג: הוא נועד להעסיק עובדים לתקופה של 8 חודשים, עובדים שמתחלפים ביניהם, אנשים שמקבלים הבטחת הכנסה, להקנות להם הרגלי עבודה ושאחר-כך ימצאו עבודה בשוק הטבעי.

מיכאל מורג: במשך השנים, בשל סיבות שונות שאין לטעם להיכנס אליהן כעת, כ-250-260 עובדים נשארו קבועים בפרויקט ולא הוחלפו.

חיים אורון: הם לא הוחלפו כי אף פעם לא היתה תוכנית להחליף אותם.

חיים אורון: אין להם איפה לעבוד במקום אחר.

חיים אורון: הרי אנחנו לא מתחילים רק היום את הדיון.

מיכאל מורג: בשנת 2004, כפי שאמרה חברת הכנסת אתי לבני, היתה בעיה קשה להעסיק את העובדים האלה עד תום השנה.

מיכאל מורג: העלות שלהם היא בסדר גודל של 20 מיליון שקל בשנה, קצת יותר מזה, לכל 250-260 העובדים.

מיכאל מורג: הגיעו כאן להסדר, באמצעות חבר כנסת שיושב כאן, ונקבע שעד סוף השנה הזאת הם יועסקו, יימצא כסף, כאשר משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה נתן מהמשאבים שלו ומכספים אחרים 5 מיליון שקלים להסדר העסקתם לחצי שנה והאוצר 10 מיליון שקלים, שדרך אגב הוא טרח להעביר אותם רק ב-28 בנובמבר שנה זאת ולכן עד אז העסקנו אותם בעצם ללא אישור כי לא היה כסף.

מיכאל מורג: נקבע שיימצא הסדר לשנים הבאות.

מיכאל מורג: ואכן המשרד שלנו, המנכ"ל והשר, פנו למשרדי הממשלה האחראים על הגופים האמורים המופקדים אצלם – למשל משרד החינוך אחראי על רשות העתיקות ועל החברה להגנת הטבע; המשרד לאיכות הסביבה אחראי על רשות הטבע והגנים; משרד התיירות אחראי על החברה לפיתוח עכו; וכן הלאה – בהצעה שהמשרד יממן 50% מעלות העסקת העובדים הקבועים האלה כהסדר קבע לשנים הבאות, והמשרדים יחד עם הגופים עצמם יממנו את ה-50% הנותרים.

מיכאל מורג: כלומר בסך הכול כל משרד נדרש לתת איזה סכום.

מיכאל מורג: רשות הטבע והגנים, שנציגיה דיברו כאן, התקציב שלהם הוא סדר גודל של 8 מיליון שקלים.

מיכאל מורג: המשרד לאיכות הסביבה אמור להקצות 4 מיליון שקלים יחד עם הגוף עצמו כהסדר קבע לשנים הבאות כדי שהאנשים האלה לא יפוטרו.

מיכאל מורג: מתוך 8 מיליון השקלים הנדרשים, 50% משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה ייתן ו-4 מיליון השקלים הנותרים יחולקו בין המשרד לאיכות הסביבה ובין הגוף עצמו, רשות הטבע והגנים.

מיכאל מורג: התקציב של החברה לפיתוח עכו הוא 2 מיליון שקלים בסך הכול ל-28 עובדים לכל השנה.

מיכאל מורג: ניתנה הצעה להסדר של מיליון ממשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה ומיליון שיתחלק בין החברה לבין משרד התיירות.

מיכאל מורג: קיבלנו מכל הגופים והמשרדים תשובה שלילית, אין להם כסף להשתתף בעניין, הם מתנערים ממנו.

מיכאל מורג: עדיין, אני מוכרח להגיד, לא קיבלנו תשובה, למרות שביקשנו לקבל אותה עד 1 בדצמבר, ממשרד החינוך, התרבות והספורט באשר לרשות העתיקות והחברה להגנת טבע.

מיכאל מורג: אני יכול רק להניח מה היא תהיה.

מיכאל מורג: זה נעשה על רקע העובדה שלשנת 2005 תקציב עבודות מיידיות כולו, כולל לעובדים הזמניים שאמורים להיות מועסקים כל הזמן, הוא כ-11 מיליון שקלים.

מיכאל מורג: בשנה הזאת, 2004, אפקטיבית התקציב הסתכם ב-30 מיליון שקל וב-2003 הוא היה בערך 74 מיליון שקל.

מיכאל מורג: גם אם היו רוצים להעסיק את העובדים הקבועים מתוך התקציב המיועד לשנת 2005 זה לא ניתן, בשעה שהתקציב הזה נועד למטרה אחרת בכלל, לסידור עובדים זמניים לתקופה קצרה.

מיכאל מורג: זה המצב הנוכחי.

אתי לבני: בתקציב 2005 יש לכם אפס.

איריס גינצבורג: זה לא נכון, זה טעות.

שוקה דורפמן: אני ממונה על רשות העתיקות.

שוקה דורפמן: כולם מדברים כאן על העובדים ואני מסכים לכל מילה שנאמרה.

שוקה דורפמן: אלה עובדים מצוינים.

שוקה דורפמן: המדינה השקיעה בהכשרה שלהם והם פועלים בבית-שאן ובקיסריה.

אברהם הירשזון: אני מבין שגם בבית-שאן יש פיטורים.

שוקה דורפמן: גם בבית-שאן וגם בקיסריה.

שוקה דורפמן: זה אותה סוגייה.

שוקה דורפמן: זה הכול אותם עובדים קבועים, שאנחנו מעסיקים כרגע 88 מהם.

שוקה דורפמן: כולם מדברים על איכות העובדים, שאין לי מילה רעה להגיד עליהם, שפשוט מתעללים בהם.

שוקה דורפמן: אני לא ראיתי דבר כזה בחיים שלי, כל חודש הם מקבלים מכתב פיטורים ואז הם מתקשרים אליי ב-12 בלילה ושואלים אותי אם לבוא למחרת לעבודה, כי ככה אני מתנהל.

שוקה דורפמן: לנו אין יכולת כלכלית להחזיק את העובדים.

שוקה דורפמן: עכשיו אני רוצה לדבר על הצד של הארגון.

שוקה דורפמן: היום יש לי גירעון של 16 מיליון שקל בבנק, שזה מאיים על עוד 400 עובדים קבועים שלי שלא יהיה לי כסף לשלם להם משכורות כי המדינה לא מעבירה כסף.

שוקה דורפמן: משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה חייב לי 4.5 מיליון שקל על סידור שמתייחס לשנת 2004, על אימהות חד-הוריות שאני מעסיק ולא מקבל עבורן שכר על אף שיש סידור.

שוקה דורפמן: מבחינה ארגונית אנחנו הגענו לקצה.

שוקה דורפמן: הבנקים לא נותנים את הכסף.

שוקה דורפמן: מוכרחים להסדיר את העניין הזה עכשיו פעם אחת ולתמיד.

שוקה דורפמן: הסידור שמר מיכאל מורג מציע לחלוטין לא קביל מבחינתי כי יש דברים שאני לא חייב לעשות.

שוקה דורפמן: למה אני צריך לעשות אותם?

אברהם הירשזון: ידידי הנכבד, הבנתי.

אברהם הירשזון: אני מבין שהבעיה עמוקה יותר ממה שנראית על פני השטח.

קריאה: נכון מאוד.

אברהם הירשזון: תודה רבה שאתם מאשרים לי את זה, אני ממש מודה לכם.

אברהם הירשזון: תקבלו את זה גם בכתב.

מוחמד ברכה: תקבל את זה ברוח טובה.

אברהם הירשזון: על אף שזה דיון מהיר, זה לא אומר שצריך לדבר 5 דקות ולהפסיק ולא לדון יותר.

אברהם הירשזון: אם נדרש דיון מעמיק יותר אז או שנקבע ועדת משנה שתרכז את הנושא ותדבר עליו, או שהוועדה עצמה תתכנס ותקיים דיון מיוחד ונפרד לנושא הזה כדי שכולם יוכלו לדבר בהרחבה ולראות לאיזה סוג של פתרון אנחנו יכולים להגיע.

אברהם הירשזון: לכן אני מבקש היום לצמצם את הדברים, רק להעלות את הבעיות.

שוקה דורפמן: מה שאמרת משמעו שב-31 בדצמבר 88 אנשים ברשות העתיקות, שעובדים כבר 8-10 שנים ויותר, עובדים טובים מאוד ילכו הביתה.

שוקה דורפמן: הם לא מובטלים, אל תתבלבלו, הם עובדים קבועים שלנו, זה לא סידור כזה של סלאח שבתי.

שוקה דורפמן: הם יילכו הביתה כי אין לי כסף לשלם להם.

אברהם הירשזון: יש שני דברים בנושא הזה.

אברהם הירשזון: יש דבר שדרוש לו פתרון דחוף, ויש דבר שהוא ארוך-טווח יותר.

אברהם הירשזון: צריך להפריד בין שני הדברים האלה.

מוחמד ברכה: הוא אומר לך שצריך להימצא פתרון עד סוף החודש.

אברהם הירשזון: אתה חושב שאני לא קולט?

אברהם הירשזון: חבר הכנסת מוחמד ברכה, מאז שנכנסת לוועדת הכספים אין לך יותר אמון בי.

מוחמד ברכה: האמון שלי בך מופלג, אפילו יותר מדי לפעמים, אני צריך לסנן את זה ...

אברהם הירשזון: אני יכול לקבל את זה בכתב?

אברהם הירשזון: ...

מוחמד ברכה: זה סוג של אהבה שהיא ללא תמורה.

מוחמד ברכה: ...

שוקה דורפמן: ברשותך, אדוני היושב-ראש, הבאנו לכאן כמה עובדים.

אברהם הירשזון: הבנתי, תודה רבה.

אברהם הירשזון: נשמע את נציגת האוצר, מה יש לך לומר בעניין הזה.

איריס גינצבורג: קודם כול, כפי שאמר נציג משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, כל הסיכומים שהיו לגבי שנת 2004 התקיימו ולמעשה התקציב הועבר כדי לממן את ההעסקה של העובדים האלה עד סוף ינואר 2005.

איריס גינצבורג: הסיכום הזה, בין משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה ומשרד האוצר הושג לטווח הקצר כדי לאפשר למשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה להיערך לפתרון קבע.

איריס גינצבורג: כפי שהזכיר נציג משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, פתרון הקבע הוא לא רק באחריות משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.

איריס גינצבורג: כפי שנדמה לי ברור לכולם, לא משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה ולא משרד האוצר אמורים להיות אחראים על תשלום השכר לעובדים קבועים באותן רשויות.

איריס גינצבורג: זאת משימה שהיא קודם כול באחריות המשרדים האחראים על אותן רשויות.

איריס גינצבורג: התקציב שנמצא במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה לביצוע עבודות מיידיות נועד להקנות הרגלי עבודה למובטלים כרוניים לפרקי זמן קצרים.

איריס גינצבורג: כדי לנצל את התקציב ביעילות כדאי שכמה שיותר אנשים יעברו במסגרת הזאת ולא שהתקציב ישמש להעסקה של עובדים קבועים.

איריס גינצבורג: שוב, זה לא התפקיד, לא של משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה ולא של משרד האוצר.

אברהם הירשזון: מה את מציעה בנושא הזה?

איריס גינצבורג: יחד עם זה, אני רוצה לציין עוד כמה עובדות חשובות.

איריס גינצבורג: התקציב הזה בשנת 2003 עמד על למעלה מ-70 מיליון שקלים.

איריס גינצבורג: בשנת 2004 הוא עומד על פחות מ-20 מיליון שקלים במקור.

איריס גינצבורג: נשאלת השאלה כיצד התקציב קוצץ כל-כך על אף שכפי שידוע לחברי ועדת הכספים לא בוצע כזה קיצוץ flat בסדר גודל של 80%.

איריס גינצבורג: זאת היתה הבחירה של משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, לקצץ 80% מהתקציב הזה בהתאם לסדר העדיפויות שלו מעבר למה שהוא נדרש.

איריס גינצבורג: גם את זה חשוב להגיד.

איריס גינצבורג: עוד נתון שחשוב שחברי הוועדה יידעו הוא העלות שמשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה משלם לגופים האלה פר עובד.

איריס גינצבורג: שמעתי כאן שאנשים מדברים על שכר מינימום.

איריס גינצבורג: משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה מעביר לרשות העתיקות מדי חודש כ-7,500 שקלים עבור כל עובד.

איריס גינצבורג: אני שואלת לאן הכסף הזה עובר, כי הוא לא עובר במלואו לעובדים וכמובן שאין ציפייה שעובדים במסגרת הזאת ירוויחו את הסכום הזה.

איריס גינצבורג: כלומר, צריך לבדוק גם בתוך הגופים למה משמש הכסף.

מוחמד ברכה: יש לך תשובה לשאלה ששאלת?

אתי לבני: מה שנאמר כאן הוא שערורייה.

אברהם הירשזון: תנו לה לדבר, אני רוצה להקשיב לה.

איריס גינצבורג: אפילו אם יימצא התקציב לממן את המשך העסקתם של אותם 250 או 260 עובדים, זה לא צריך להסתכם ב-20 מיליון שקל.

איריס גינצבורג: זה בהחלט לא ברור לי.

איריס גינצבורג: כפי שנאמר, כרגע מנכ"ל משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה מוביל את הדיונים ביחד עם המשרדים האחראים על מציאה של פתרון קבע אבל כמובן שגם אנחנו במשרד האוצר לא מאמינים שפתרון האבטלה, ואפילו אם היא בפריפריה, אמור להיות בעבודות דחק.

איריס גינצבורג: לא לזה משמש התקציב.

אברהם הירשזון: תודה רבה.

אברהם הירשזון: אני מבין שנמצאים כאן נציגי עובדים.

אברהם הירשזון: אני אתן לשניים מנציגי העובדים לדבר.

אברהם הירשזון: בבקשה גברתי.

גילה גדמנש-זאודה: שלום לכולם.

גילה גדמנש-זאודה: אני אמא ל-9 ילדים ואני עובדת ותיקה ברשות העתיקות, שמקבלת כל פעם תעודות הצטיינות אבל זה לא היה שווה.

גילה גדמנש-זאודה: זה מכתב פיטורים שקיבלתי, הקובע שעבודתי תופסק ב-31 בדצמבר.

גילה גדמנש-זאודה: את המכתב הזה קיבלתי ב-15 ביולי ואת המכתב הזה קיבלתי ב-30 בנובמבר.

גילה גדמנש-זאודה: קיבלתי 3 מכתבי פיטורים.

אברהם הירשזון: אני מבקש ממך גברתי שתשאירי לי צילומים של כל מכתבי הפיטורים שקיבלת.

גילה גדמנש-זאודה: אני מייצגת את העובדים בקריית גת, כולם עובדים שמקבלים תעודות הצטיינות.

גילה גדמנש-זאודה: גם כשאנחנו חולים אנחנו נגררים לעבודה.

גילה גדמנש-זאודה: כשהייתי בהריון בחודש השביעי מי שהיה מנהל רשות העתיקות בזמנו, מר אמיר דרורי, הפסיק אותי ואמר לי: את לא תשברי אבנים במצבך.

גילה גדמנש-זאודה: למה הוא היה צריך לומר את זה?

גילה גדמנש-זאודה: כי זה מוסר העבודה שלנו.

גילה גדמנש-זאודה: אני מקבלת 3,100 שקל בחודש.

גילה גדמנש-זאודה: בעלי שהוא בן 61 עובד בחברת כוח אדם ועובד יום כן, יום לא.

גילה גדמנש-זאודה: הוא מקבל 2,500 שקל בחודש.

גילה גדמנש-זאודה: יש לנו 9 ילדים.

גילה גדמנש-זאודה: יש לי ילדים שהם לוחמים בצבא, ילדים באוניברסיטה, ילד בגן וכן הלאה.

גילה גדמנש-זאודה: גם אחרי שתי משכורות שנכנסות אנחנו במינוס של 13,000 שקלים בבנק ואני לא יודע איך אני אסיים את החודש הזה.

גילה גדמנש-זאודה: קיבלתי מכתב פיטורים ואני לא יודעת איך אסתדר.

גילה גדמנש-זאודה: אני בת 58 וחצי, אין לי לאן ללכת.

גילה גדמנש-זאודה: תשאל את מר שוקה דורפמן, אני באה לעבודה יום אחר יום, גם כשאני חולה, ויש עוד עובדים כמוני שיש להם 9 ילדים, 7 ילדים, כולם מעל גיל 55 ואף 60.

גילה גדמנש-זאודה: בעלי בן 61 והוא פוטר מרשות העתיקות ועבר לחברת כוח אדם.

גילה גדמנש-זאודה: הוא מקבל 143.5 שקלים ליום.

גילה גדמנש-זאודה: אם אני משלמת 1,100 שקל עבור גז וחשמל, אתם תעשו את החישוב מה אנחנו צריכים לעשות ולאן ללכת.

גילה גדמנש-זאודה: אני צריכה שיכירו אותי לא רק בזמן הבחירות.

גילה גדמנש-זאודה: עכשיו אני רוצה לפנות לאדון ביבי נתניהו שקובע את התקציבים.

גילה גדמנש-זאודה: הוא אמר: תלכו לעבוד, ואנחנו רוצים לעבוד.

אופיר פינס-פז: הפנייה שלך היא אל השר אולמרט, לא אל השר נתניהו.

אופיר פינס-פז: חבל על הדיבורים.

גילה גדמנש-זאודה: נכון, אתה צודק.

גילה גדמנש-זאודה: בעדות המזרח כולם אומרים "ליכוד, ליכוד".

אברהם הירשזון: גברתי, אנחנו לא מדברים כאן על מפלגות.

אברהם הירשזון: אנחנו מדברים כאן על עובדים.

גילה גדמנש-זאודה: פגשתי את השר אהוד אולמרט באיזה אירוע ודיברתי אתו במשך 20 דקות.

גילה גדמנש-זאודה: הוא אמר לי: אין בעיה, אין בעיה.

גילה גדמנש-זאודה: שלחתי לו פקס, מה לא עשיתי.

גילה גדמנש-זאודה: 5 דקות אחרי כן פגשתי את חבר הכנסת עמרי שרון.

גילה גדמנש-זאודה: אמרתי לו: אדוני, הרי אתה ואבא שלך קובעים והכול.

גילה גדמנש-זאודה: למה אנחנו צריכים לעזוב את העבודה שלנו?

גילה גדמנש-זאודה: הוא אמר לי: לא, אנחנו עושים, זה לא בעיה.

גילה גדמנש-זאודה: אמרתי לו: את הבעיה תוכלו לפתור רק אתה ואבא שלך ואהוד אולמרט, לא אף אחד אחר.

גילה גדמנש-זאודה: אני 21 שנים כאן ואני מכירה את החוקים.

גילה גדמנש-זאודה: אם אני מקבלת 155 שקלים ליום אני רק מתחננת להמשיך בעבודה.

גילה גדמנש-זאודה: תגידו לי אתם, לאן אזרוק את הילדים?

עמר חביבאללה: אני מבקש לדבר, יש משהו שאני חייב להגיד, אני רוצה להוציא הכול מהבטן.

עמר חביבאללה: אני תושב עין מאהל, כפר של 11,000 תושבים.

עמר חביבאללה: שיעור האבטלה בעין מאהל הוא 12%-17%.

עמר חביבאללה: אני אב ל-6 ילדים, מהם שני ילדים נכים.

עמר חביבאללה: אחד הילדים סובל מליקויי שמיעה ודיבור.

עמר חביבאללה: עשיתי לו מכשיר שמיעה כדי לשקם אותו בחיים.

עמר חביבאללה: אחרי שהוא נכנס לבית-ספר ועזב את הפנימייה הפסיקו לתת לו את המלגה שהוא היה מקבל קודם לכן.

עמר חביבאללה: אמרתי: בסדר, העיקר שהבן שלי ישתלב בחברה וילמד טוב.

עמר חביבאללה: והנה בסוף אומרים לי שאני מפוטר.

עמר חביבאללה: מה זה?

עמר חביבאללה: באמת מה זה?

עמר חביבאללה: מטרטרים אותנו.

עמר חביבאללה: בתוך 6 שנים ברשות הטבע והגנים קיבלתי כבר 7 מכתבי פיטורים.

עמר חביבאללה: בשנה האחרונה קיבלתי שלושה מכתבי פיטורים תוך חודש.

עמר חביבאללה: על מה כל זה?

עמר חביבאללה: אני שואל אתכם: איפה אני אמצא עבודה?

עמר חביבאללה: לאן אני אלך?

יעל וואיה: אני אם חד-הורית.

יעל וואיה: הייתי מובטלת במשך 5 שנים לפני שהתחלתי לעבוד ברשות הטבע והגנים.

יעל וואיה: הייתי מהמובטלים הכרוניים ויצאתי לעבוד.

יעל וואיה: אני עובדת כבר שנתיים ו-5 חודשים.

יעל וואיה: יש לי בן בצבא ובת בשירות הלאומי.

יעל וואיה: אני מתנדבת במד"א, כולנו מתנדבים.

אברהם הירשזון: כמה את מרוויחה גברתי?

יעל וואיה: אני מרוויחה 3,000 שקל ברוטו בחודש.

יעל וואיה: תראו את מכתבי הפיטורים שקיבלתי, עוד ועוד מכתבי פיטורים.

יעל וואיה: אני משאירה לכם הכול.

יעל וואיה: אני מדברת בשמי ובשם כל החד-הוריות.

יעל וואיה: להיות חד-הורית זה קשה מאוד.

יעל וואיה: תבינו כמה קשה זה לגדל ילדים לבד.

יעל וואיה: אני יודעת שכולכם כאן בשבילנו, כולכם כאן לטובתנו.

יעל וואיה: כאשר אנחנו נצא מכאן נגיע לשכבה שמתחת לקו העוני.

יעל וואיה: אני לא רוצה שהילדים שלי יהיו ילדי תמחוי.

יעל וואיה: אני לא הגעתי לכלום אבל אני לא רוצה שהילדים שלי גם הם לא יגיעו לשום דבר.

יעל וואיה: אם אנחנו נפוטר אז הילדים שלנו יהיו השושלת שלנו, איך שאנחנו נראים כך הם ייראו.

יעל וואיה: מרשות הטבע והגנים, מהגן הלאומי בית גוברין אין לי לאן ללכת.

יעל וואיה: אני אשים את הילדים במערה ואשב שם.

שאול כמיסה-רז: אני מבקש לדבר מטעם מרכז השלטון המקומי.

אברהם הירשזון: אני מודה לכם מאוד.

אברהם הירשזון: אני גמרתי את הדיון עכשיו.

אברהם הירשזון: אני מצטער מאוד, זה דיון מהיר שחרג מעל ומעבר.

אברהם הירשזון: אני אתן לחברי הכנסת לדבר עוד רגע.

אברהם הירשזון: אני חושב שאנחנו צריכים לעשות שני דברים.

אברהם הירשזון: אל"ף, לקיים דיון רציני בנושא הזה ולא דיון מהיר.

אברהם הירשזון: אני שומע שיש כל מיני היבטים ותוך כדי הדיון גם מתגלים כל מיני דברים.

אברהם הירשזון: מה שאני מציע, ואני מבקש את מנהל הוועדה לטפל בזה, שאנחנו נראה בתקציב של השנה הבאה מה לעשות כדי שיהיה כסף, כדי להמשיך את העסקת העובדים האלה ושלא ייזרקו לרחוב, בייחוד אחרי שאנחנו אישרנו כאן את חוק ויסקונסין שמדבר על יציאה לעבודה.

סמדר אלחנני: הם לא צריכים ויסקונסין.

אברהם הירשזון: אבל הם יצטרכו.

אברהם הירשזון: אם הם יפלטו החוצה הם יהיו מובטלים ואז הם יצטרכו חוק ויסקונסין חדש.

אברהם הירשזון: בינתיים אני מבקש, ואני אדבר על זה עם מר קובי הבר, להקפיא את מכתבי הפיטורים.

אברהם הירשזון: אני חושב שעד ינואר זה עלות של 2-2.5 מיליון שקל, האוצר יכול למצוא את זה בדרך זאת או אחרת.

איריס גינצבורג: יש תקציב במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.

אופיר פינס-פז: הם לא יכולים להקפיא את המכתבים כי אם אין להם תקציב, הם לא יוכלו לשלם משכורות.

אברהם הירשזון: אני אומר לך שיהיה להם תקציב.

אברהם הירשזון: הרי אתה יודע שאני חבר שלך, חבר הכנסת אופיר פינס-פז, ואל תקלקל את יחסי החברות בינינו, תקשיב לי.

אופיר פינס-פז: זה לא היה ברור עד הסוף.

אברהם הירשזון: אני חושב שצריך לדאוג לזה לטווח ארוך יותר.

אברהם הירשזון: הדאגה לטווח ארוך יותר היא בזמן הדיונים על התקציב בנושא הזה.

אברהם הירשזון: אנחנו כוועדת כספים יכולים להחליט שאנחנו רוצים להכניס את זה לתקציב כך שהם לא יפוטרו.

אברהם הירשזון: בינתיים יש תקופת ביניים.

אברהם הירשזון: בתקופת הביניים הזאת צריך שלגופים יהיה כסף לשלם כדי שהעובדים לא יילכו הביתה.

אברהם הירשזון: לכן אני מבקש ממר טמיר כהן, מנהל הוועדה, לדבר עם ראש אגף התקציבים, ובוודאי גברת איריס גינצבורג גם תדבר אתו על הנושא הזה.

אברהם הירשזון: בסופו של דבר זאת הסמכות שלו למצוא את התקציב, שהוא לא תקציב גדול, של 2-2.5 מיליון שקל, כתקציב ביניים כדי שהעובדים לא יפוטרו.

אברהם הירשזון: הכסף הזה יועבר לכל מי שצריך להעביר אותו כדי שיוכלו לשלם לעובדים.

אברהם הירשזון: אם חברי הכנסת רוצים להציע את אופן הטיפול בעניין – יכול להיות שאני אקים ועדת משנה לנושא הזה, יכול להיות כל דבר – אם חברי הכנסת שנרשמו לדבר רוצים להעלות רעיונות נוספים כלשהם, בבקשה, למרות שאני אומר לכם שיהיה דיון בנושא.

אברהם הירשזון: אני שומע כאן על שכר של 7,000 שקל ועל שכר של 3,000 שקל.

אברהם הירשזון: את כל הדברים האלה צריך לחקור.

חיים אורון: לפני שבועיים הנושא הזה עלה כאן בנוכחות שר האוצר.

חיים אורון: שר האוצר בסגנון האופייני לו – סליחה על ההתבטאות החריפה – אמר: זה פתור.

חיים אורון: אני מבקש להסתכל בפרוטוקול.

חיים אורון: אני אומר לנציגת האוצר, זה היה לפני שבועיים.

חיים אורון: מבחינתי כאשר אומרים בכנסת שהכול פתור, לא מעניין אותי הוויכוח עם שרת החינוך, התרבות והספורט וגם לא עם שר התעשייה, המסחר והתעסוקה.

חיים אורון: הנושא עלה כאן, הוא לא התעורר השבוע לראשונה.

חיים אורון: הוא עלה בתור דוגמה לכך שאומרים לאנשים ללכת לעבוד אבל כשהם רוצים ללכת לעבוד אין כסף לשלם להם.

חיים אורון: אז אמר לי שר האוצר, שישב על הכיסא עליו יושבת כעת חברת הכנסת אורית נוקד: "העניין פתור".

חיים אורון: אם השר אמר לוועדה שהעניין פתור, זה צריך להיות פתור.

איריס גינצבורג: ל-2004.

אברהם הירשזון: אולי הוא אמר בשקט "ל-2004" ואנחנו לא שמענו.

חיים אורון: אני מודה שעד כדי כך הבנתי לא משגת, שכאשר שר אוצר יושב כאן לפני שבועיים, בנובמבר 2004, הוא מסביר לי שהעניין פתור לחודש וחצי.

חיים אורון: לא לזה התכוונו ולא על זה שאלתי.

חיים אורון: אני מבקש ממנהל הוועדה לשאול את שר האוצר בשם הוועדה, כאשר הוא אמר כאן לפני שבועיים שהעניין פתור למה הוא התכוון.

חיים אורון: מוכרחה להיות כאן איזו אחריות.

חיים אורון: דבר שני, אני חושב שלא צריך שום דיון נוסף, העניין כולו ברור.

חיים אורון: יש כאן 250 עובדים, כולם אומרים שהם עובדים טובים, כולם אומרים שהם מעל גיל 55, כולם אומרים שאין להם פתרון בשום מקום אחר.

חיים אורון: צריך לבוא לוועדה ולהגיד: זה התקציב לשנה הבאה.

חיים אורון: הרי כל הטריק, שהכסף הזה מגיע מסעיף של עובדים מיידיים – הרי היו יכולים לקחת את זה באותו אופן גם מההכנסות על הריבית.

חיים אורון: מה זה חשוב?

חיים אורון: כולם יודעים שהם לא עובדים מיידיים.

חיים אורון: כולם יודעים שהם עובדים במשך כל השנים והם עובדים קבועים.

חיים אורון: הם לא צריכים לעבור שום הכשרה כי הם כבר קיבלו הכשרה.

חיים אורון: אלה עובדים קבועים וצריך לאפשר להם לעבוד.

חיים אורון: לא צריך דיון.

אברהם הירשזון: מה אתה מציע?

חיים אורון: שיבוא שר אחראי – מבחינתי שר האוצר – ויביא לוועדה פירוט של מקורות המימון ל-250 עובדים בגופים האלה בשנה הבאה.

אברהם הירשזון: זאת אפשרות.

אברהם הירשזון: אבל אמרתי שאני רוצה לדון, אולי בכל אופן לעשות ישיבת ועדה כי אני שומע כאן כל מיני נתונים שונים.

אברהם הירשזון: שמעתי שמעבירים 7,500 שקל פר עובד ואני שומע שהיא משתכרת 3,000 שקל בחודש.

אברהם הירשזון: אני לא פותח עכשיו את הדיון אבל זה מה שאמרו כאן.

שוקה דורפמן: אז מה אם אמרו?

אברהם הירשזון: צריך לברר את העניין.

אברהם הירשזון: אני רוצה ללמוד את העניין אם אני עוסק בו.

אברהם הירשזון: לכן יכול להיות שכן נצטרך לקיים ישיבה.

אברהם הירשזון: אבל זה ללא כל קשר לכך שאנחנו צריכים למצוא לזה פתרון.

אברהם הירשזון: לכן ביקשתי ממר טמיר כהן לזמן את הממונה על אגף התקציבים, שהוא הממונה על העניין, למצוא איזה פתרון ולבוא אלינו עם דבר מוסכם.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, לדעתי אנחנו עלולים להיתקל בבעיה הזאת שוב לאורך זמן אם אתה לא תוביל אותו כחוד החנית, אם לא יהיה צוות בדיקה שיישא וייתן.

איוב קרא: חשוב מאוד שמישהו מטעמך יבוא במגע עם האוצר.

איוב קרא: 50% כבר נפתר, יש תשובה של משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.

איוב קרא: זאת אומרת, נותר לפתור 50%.

איוב קרא: לכן צריך אולי ללכת למהלך אקטיבי יותר.

אברהם הירשזון: יכול להיות, נבדוק את זה.

בנימין אלון: אני מכיר את הנושא הזה כשר התיירות והכול נאמר כאן.

בנימין אלון: אתה קלעת בול כשדיברת על תוכנית ויסקונסין.

בנימין אלון: אני חושב שהבעיה המרכזית של האוצר, שכאשר הוא מגיש תוכנית כלכלית הוא לא מגיש תוכנית חברתית, והנגיד העיר לו על כך, זאת לא היתה הערה שלי.

בנימין אלון: סעיף כזה הוא חלק מרכזי בתוכנית חברתית שצריכה לבוא מטעם האוצר.

בנימין אלון: אולי נוכל לטפל בזה בוועדת משנה, לאו דווקא בסעיף הזה אלא גם בעוד כמה סעיפים, להגיש לאוצר סדרה של נושאים חברתיים שעברו דרכנו ושאנחנו רוצים שהוא יכניס אותם כחלק מהיעדים וכחלק מהתוכנית שלו.

אברהם הירשזון: אני אשקול את זה.

שוקה דורפמן: משתמע שהעובדים הולכים הביתה.

אברהם הירשזון: אדוני, אתה יושב בוועדת הכספים ואתה תעיר הערה רק כאשר אני אתן לך את רשות הדיבור, בכל הכבוד.

אברהם הירשזון: מה, אני נהגתי בך לא באדיבות?

שוקה דורפמן: האוצר.

אברהם הירשזון: האוצר?

אברהם הירשזון: מה אני יכול לעשות.

אברהם הירשזון: אני לא אחראי עליהם.

מוחמד ברכה: ראשית, אני חושב שגם אם יש סתירות בין הנתונים העובדים לא צריכים לשלם את המחיר.

מוחמד ברכה: אני חושב שהמצוקות ששמענו עליהן פשוט זועקות לשמים וקורעות את הלב, ואני לא אומר את זה במליצה.

מוחמד ברכה: האנשים שמפוטרים כעת אין להם סיכוי להשתלב בעבודה אחרת, לכן אנחנו לא יכולים לנקות את עצמנו מאחריות.

מוחמד ברכה: זה דבר אחד.

מוחמד ברכה: דבר שני, אני לא מקבל את הגישה שאם שר האוצר לא אשם אז שר התעשייה, המסחר והתעסוקה אשם.

מוחמד ברכה: בשבילי זה הממשלה.

מוחמד ברכה: מה הסיפורים האלה, שאנחנו צריכים להתגלגל כחברי ועדת הכספים, או העובדים צריכים להתגלגל בין שר זה לשר אחר.

מוחמד ברכה: יש כאן מדיניות של ממשלה.

אברהם הירשזון: אולי נעשה ועדת משנה שמתאמת בין משרדי הממשלה.

מוחמד ברכה: אני מקבל את ההצעה של אדוני היושב-ראש ואני חושב שלא צריך להסס בעניין הזה.

מוחמד ברכה: צריכה להיות ועדה שתלווה את הנושא הזה.

מוחמד ברכה: אני מקבל את הפתרון הזמני שהצעת.

אברהם הירשזון: צריך להימצא פתרון זמני ובמקביל גם פתרון קבע.

מוחמד ברכה: חייב להימצא פתרון זמני למתן המשכורות עד שהתקציב יועבר, ולטווח ארוך יותר אנחנו נדאג להכניס לסעיף הזה כסף באופן מיוחד.

מוחמד ברכה: אבל חשוב שוועדת משנה תלווה את העניין.

יחיאל חזן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הוועדה, מדי פעם בפעם אנחנו נתקלים בתופעה, כמו של העובדים האלה, גם ברשויות אחרות.

יחיאל חזן: פעם זה עובדי הרשויות המקומיות ופעם זה עובדים של "המשקם" והיום אנחנו נמצאים עם העובדים של רשות הטבע והגנים, רשות העתיקות והמועצה לשימור אתרים.

יחיאל חזן: האנשים האלה עושים את העבודה כבר משנת 1990.

יחיאל חזן: כחברי ועדת הכספים ביקרנו בקיסריה וראינו את העבודה הגדולה שהם עשו.

יחיאל חזן: אני חושב שאם צריכים אותם, צריך לתת פתרון קבוע ולא פתרון של פלסטר ששמים על פרונקל.

יחיאל חזן: כל פעם עוד 2 מיליון שקל, עוד 4 מיליון שקל, עוד 7 מיליון שקל, פחות 7 מיליון שקל.

יחיאל חזן: אתה כיושב-ראש הוועדה, ואנחנו כחברים, צריכים לדאוג שבתקציב השנה הבאה יהיה פתרון קבע, נקודה.

יחיאל חזן: ושלא יבוא לכאן שר האוצר ויגיד: העניין פתור, ואז עוד פעם זה יעלה כהצעה לסדר, והאנשים שיושבים כאן הם שמשלמים את המחיר, ובוודאי ובוודאי כאשר הם מקבלים שכר מינימום.

יחיאל חזן: זאת בושה וחרפה למדינת ישראל ולממשלה שאני שותף בה.

אתי לבני: Welcome לאופוזיציה.

יחיאל חזן: זה לא נאום אופוזיציוני.

יחיאל חזן: מפלגתך היתה חברה בממשלה ויכולת להעלות את הנושא הזה בפני השר שלך כשהוא היה בממשלה, לדרוש לקיים דיון על העניינים האלה בממשלה.

אתי לבני: העלינו את זה.

אתי לבני: ראית, שר האוצר אמר שהכול בסדר.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת חזן, אני באתי מקופת-חולים, אני מבין קצת ברפואה.

אברהם הירשזון: קודם כול צריך לייצב עניין, כלומר קודם כול לדאוג לכך שמחר העובדים לא יפוטרו.

יחיאל חזן: אני מסכים אתך.

יחיאל חזן: אני רק אומר שהעניין הזה מחייב פתרון לכל השנה ושלא יהיה דיון כל כמה חודשים.

אברהם הירשזון: הדבר השני שאמרתי, שבתקציב השנה הבאה, שנדון עליו – ואני לא בטוח שנגמור אותו עד סוף דצמבר, ומכתבי הפיטורים הם לסוף דצמבר – ננסה למצוא לזה פתרון קבע.

אברהם הירשזון: ביקשו חברים, ואני עומד כנראה להיעתר לבקשה, אני רוצה לשקול את זה, להקים גם ועדת משנה שתלווה את הדברים האלה כי הם חשובים מאוד.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת בנימין אלון הציע שהוועדה אולי תיזום גם פתרונות לדברים נוספים ואני רואה בזה ברכה.

אברהם הירשזון: אלה שלושת הדברים שאנחנו נעשה.

אהוד רצאבי: אני רוצה להתייחס לדבר בעקיפין.

אהוד רצאבי: פרט לנקודה שאתה העלית, נציגת האוצר דיברה על שכר ברוטו של 7,500 שקל ואנחנו מחזיקים בידינו תלושי שכר של 3,400 שקל.

אהוד רצאבי: עולים דברים שלא קשורים ישירות לדיון אבל בכל זאת, מתוך עיון במסמכים, פשוט מרתיחים אותי.

אהוד רצאבי: יושבים כאן אזרחי מדינת ישראל, אוכלוסיות שאין להן פה ואין להן ידיים ורגליים, הם אולי אפילו לא מבינים.

אהוד רצאבי: אני אתן דוגמה.

אהוד רצאבי: תלוש השכר מורכב מרכיבי שכר שלא מזכים בפיצויים.

אהוד רצאבי: גברת גילה גדמנש-זאודה אולי בכלל לא יודעת לקרוא את הדבר הזה.

אהוד רצאבי: היא נתנה לנו כאן דוגמה של דף הבנק שלה מחודש דצמבר 2004, עם גירעון של 13,000 שקל כשהמשכורת היא 3,000 שקל, ובעלה מרוויח עוד 3,000 שקל.

אהוד רצאבי: איזה יכולת החזר יש לה במצב כזה?

אהוד רצאבי: בנק הפועלים נותן לה מסגרת אשראי של 10,000 שקל, כלומר היא בריבית חריגה של 3,000 שקל.

אהוד רצאבי: היא משלמת ריבית שנתית של 13.5% על החריגה מהמסגרת?

אהוד רצאבי: איך בכלל נותנים לדבר כזה לקרות, על ריבית חריגה לשלם 17.5% לשנה?

אהוד רצאבי: זה שוד לאור היום.

אהוד רצאבי: היא אפילו לא יודעת מה היא משלמת.

אברהם הירשזון: זה סיפור שונה.

אהוד רצאבי: אני יודע אבל זה פשוט מרגיז אותי.

אהוד רצאבי: במסגרת הוועדה צריך לדון גם בכך, אחרת הנושא הזה לא יעלה אף פעם.

אהוד רצאבי: אם היא לא היתה מביאה את הניירות האלה זה לא היה עולה כאן.

אברהם הירשזון: תסלח לי, זה עולה בוועדת הכלכלה.

אברהם הירשזון: לצערי הרב הם לא הגיעו עדיין לסיכומים אבל מתקיים שם דיון כבר כמה חודשים בנושאים האלה בדיוק.

אברהם הירשזון: אני לא אכנס לדבר שוועדה אחרת עוסקת בו.

אברהם הירשזון: אם גברת גילה גדמנש-זאודה או כל אחד אחר רוצה, הוא יפנה לוועדת הכלכלה בנושא הזה.

אברהם הירשזון: אם אדוני רוצה להשתתף בישיבות ועדת הכלכלה, אני חושב שחשוב שהוא ישתתף בהן משום שאלה חלק מהבעיות.

אברהם הירשזון: אבל הבעיות האלה בפירוש נדונות בוועדת הכלכלה.

שוקה דורפמן: קודם כול, אני מתנצל על ההתפרצות אבל באמת הדברים של נציגת האוצר הקפיצו אותי.

שוקה דורפמן: היא דיברה כאילו אנחנו שודדים את העובדים.

אברהם הירשזון: היא לא התכוונה לזה.

שוקה דורפמן: אני רוצה שיהיה ברור, אנחנו חתומים על חוזה שבו מפורט כל פרט, כל שקל לאן הוא הולך, עם משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה ועם משרד האוצר.

אברהם הירשזון: אדוני יעביר לוועדת המשנה העתק של החוזה הזה.

שוקה דורפמן: אני אעביר את ההעתק.

שוקה דורפמן: יותר מזה, בכסף שמעבירים – ואת זה היא לא אמרה – מגולמות הסעות, כלי עבודה, חומרי עבודה, כל הדברים האלה.

שוקה דורפמן: יש סידורים שונים.

שוקה דורפמן: כדאי להגיד את העובדות עד הסוף.

שוקה דורפמן: אנחנו גם שקופים לגמרי, כל דבר מדווח, אנחנו הרי רשות ציבורית ממלכתית.

אברהם הירשזון: לא האשמנו אתכם בשום דבר.

שוקה דורפמן: היא שאלה איך יתכן שמעבירים 7,500 שקלים והעובדים משתכרים 3,000 שקלים.

שוקה דורפמן: אז היא טוענת שאני לוקח 4,000 שקל כל חודש מכל עובד?

שוקה דורפמן: לפני שמקבלים החלטה, אמרתי את הקשיים שלנו.

שוקה דורפמן: אם תקבלו החלטה שלא מוציאים מכתבי פיטורים לאנשים ב-1 בינואר המשמעות היא, זה החלטה לא קבילה כי אין לנו כסף.

אברהם הירשזון: אדוני לא שמע מה שאני אמרתי.

שוקה דורפמן: שמעתי טוב מאוד, אבל אני לא מקבל את הכסף עוד מאוגוסט.

שוקה דורפמן: על מה מדובר?

אברהם הירשזון: אמרתי שמנהל הוועדה ייפגש עם ראש אגף התקציבים.

אברהם הירשזון: בכל הכבוד לגברת איריס גינצבורג שמייצגת את האוצר, היא לא יכולה היום לתת לך תשובות שאין בסמכותה לתת.

אברהם הירשזון: היא צריכה לחזור לאוצר, לדווח על מה שקרה כאן היום ולאחר מכן יקבלו החלטות.

אברהם הירשזון: אמרתי שאני אעשה קיצור דרך, אבקש ממנהל הוועדה לטפל בנושא.

אברהם הירשזון: אנחנו יודעים איך לטפל בנושאים כאלה.

אברהם הירשזון: תאמין לי, העברנו כאן תקציבים לגופים נוספים, אתה לא הראשון ולא האחרון שמקבל, לכן אנחנו יודעים איך לעשות את זה.

אברהם הירשזון: בעצם ההחלטה שלנו, שאנחנו מבקשים לעכב את פיטורי העובדים, משמע שאנחנו צריכים לדאוג גם לכסף שישולם להם כדי שלא יפוטרו, זה ברור לנו.

שאול כמיסה-רז: אני ראש מועצת חצור הגלילית.

שאול כמיסה-רז: אני מדבר מגרונם של חלק מהעובדים שהם תושבי חצור הגלילית.

שאול כמיסה-רז: אנחנו עוסקים כאן בסוגייה לאומית.

שאול כמיסה-רז: איפה היא מתמקדת?

שאול כמיסה-רז: היא מתפרצת בפריפריה, כפי ששמענו.

שאול כמיסה-רז: זה נזק משולש: 1) הזנחה והתרסקות של כל האתרים ההיסטוריים שמובילים מורשת; 2) פגיעה בערכים על-פיהם אנחנו מגדלים ומחנכים את הדור הבא; 3) והנזק המרכזי הוא סוגיית הפיטורים והאבטלה, וזה עומס ישיר שנופל על הרשויות המקומיות.

שאול כמיסה-רז: סביבי בחצור הגלילית ובישובים נוספים אין פתרונות להתמודד מול אותה אוכלוסייה.

שאול כמיסה-רז: על מי מדובר כולם יודעים.

שאול כמיסה-רז: מדובר באמת בפשוטי העם, לא באקדמאים, לא בארכיאולוגים ולא בהיסטוריונים.

יוסי פלדמן: יש לי שאלה.

יוסי פלדמן: האם אפשר להבין שתוך שבוע יימצא פתרון?

אברהם הירשזון: אי אפשר להבין שום דבר.

אברהם הירשזון: אפשר להבין את מה שאני אמרתי, שאני מהיום מטפל בנושא הזה ואתם תקבלו תשובות.

אברהם הירשזון: תתקשרו למנהל הוועדה ותקבלו ממנו את כל התשובות.

אברהם הירשזון: רבותי, אני מודה מאוד למציעות, אני מודה לכם מאוד שבאתם, אני מודה מאוד לעובדים שבאו ואמרו את אשר על ליבם.

אברהם הירשזון: אנחנו נעשה הכול כדי לעזור לכם.

אברהם הירשזון: הדיון הסתיים.

אברהם הירשזון: תודה רבה.