ועדת הכספים, כנסת 16, פרוטוקול מספר 202, 2004-11-09 11:00

אברהם הירשזון: רבותיי אני פותח את הישיבה, המוקדשת ליום ההולדת ה-90 של הג'וינט.

אברהם הירשזון: כפי שאני מכיר אותם אני אגב יודע שהם מטפלים גם בהרבה מאוד נושאים רפואיים, בגלל זה בגיל 90 הם נראים כל כך צעירים ורעננים, וכך אני מאחל לכם הרבה שנים.

אברהם הירשזון: אני שמח לארח אתכם בכנסת ישראל.

אברהם הירשזון: אני חושב שזה יום חשוב לכם, יום חשוב לא פחות לכנסת ישראל שמארחת אתכם.

אברהם הירשזון: ב-90 שנות העבודה שלכם, שהם שנים של עבודה פורייה במסגרות רבות שונות ומגוונות ששייכות לעם היהודי.

אברהם הירשזון: אם זה בקרב ניצולי השואה, אם זה במקומות אחרים, בכל מקום שהיינו זקוקים לכם אתם הייתם שם ונתתם את השירות שלכם.

אברהם הירשזון: אני חייב להגיד, התוודעתי אליכם מקרוב בכל מה שקשור לטיפול, בכל הנושא של פוסקי העם היהודי והשליחות המבורכת שעשיתם למה שנקרא "אנשים מאחורי מסך הברזל" ולאחר מכן למדינות שהיו ברית המועצות.

אברהם הירשזון: ראיתי את עבודתכם מקרוב, אני מכיר אותה, ואני חושב שאני אומר את זה בשם כל חבריי כאן, וכולנו שמחים לארח אתכם, לשמוע את פועלכם.

אברהם הירשזון: אני מבין שהיום תתנו לנו גם הרצאה בנושא מיוחד שאתם עושים של שילוב פרוייקטים כלכליים וחברתיים וזה דבר מעניין בפני עצמו.

אברהם הירשזון: שבכל השילוב בכלכלה וחברה, אם היינו מבקשים מאברהם בייגה שוחט הוא היה נותן לנו וודאי עצה בנושא הזה.

אברהם הירשזון: נחמד כבוד השר א' לארח אותך, ולתת לך לפתוח, אני גם שמח לראות גם פה ולארח לפי בקשתי את מנכ"ל הביטוח הלאומי, את ראש העיר אור יהודה, ואני מקווה שגם מוטי מלכה מקרית מלאכי, יגיע.

אברהם הירשזון: אדוני, בבקשה.

ארנון מנטבר: יושב ראש ועדת הכספים חבר הכנסת אברהם הירשזון, חברי כנסת, שותפים, חברים לעבודה מהג'וינט.

ארנון מנטבר: אנחנו באמת מאוד שמחים פעם ב-90 שנה, להופיע כאן.

ארנון מנטבר: אנחנו לא עושים את זה כל פעם, זו באמת פעם ראשונה שאנחנו מציינים 90 שנה לג'וינט, כשאנחנו מקיפים הרבה מאוד ועדות בבית במגוון ושלל נושאים שאנחנו עושים.

ארנון מנטבר: אנחנו באמת מודים ליושב ראש הועדה, על כך שאיפשר לנו גם את ההופעה כאן ואת החסות שאתה נותן לנו.

ארנון מנטבר: אתה באמת חבר כנסת שמכיר את התפוצות, ומקיים קשר עם התפוצות.

ארנון מנטבר: אני מכיר אותך מהמפעל הייחודי שהתחלת בו של מצעד החיים, שגם הייתה לי הזכות להשתתף בו, וגם לארגון שלי שכמו שאתם יודעים פרוס על 62 ארצות ופועל לטובת העם היהודי.

ארנון מנטבר: בהצגה שלי יש בעצם שני קטעים, ואנחנו נעשה את זה קצר.

ארנון מנטבר: קטע אחד שקצת מדבר על עקרונות הפעולה שלנו וקצת על ההיסטוריה שלנו, ובקטע השני, לקחנו נושא שהוא נושא מאוד מרכזי בפעולה שלנו, נושא מאוד קונקרטי, שבו אנחנו שותפים עם הממשלה באמצעות אש"ל ואנחנו מוציאים אש"ל בעדיפות שלנו בנושא זיקנה.

ארנון מנטבר: אנחנו חושבים שזה מדגים חלק מהחשיבה הג'וינטית ועקרונות הפעולה הג'וינטיים, ואני רוצה להדגיש את הנושא של שיקולים כלכליים.

ארנון מנטבר: זאת אומרת, הרי כולם עושים פרוייקטים חברתיים, אבל איך דואגים לכך שהפרוייקט הזה יכסה אוכלוסייה גדולה ?

ארנון מנטבר: ואיך דואגים לכך שהוא התקיים לאורך זמן?

ארנון מנטבר: אני בא מהמערכת החברתית, שירתתי בממשלה כ- 20 שנה, בסוכנות היהודית ובג'וינט, אחת הבעיות המרכזיות שלנו באמת זה להגיע להיקפים בהתקיימות של הפרוייקט.

ארנון מנטבר: ואני חושב שיש לנו פה נושא שחייבים תמיד לדון בו וגם לראות מה נעשה, ולראות איך מיישמים את זה בתחומים אחרים.

ארנון מנטבר: עכשיו ברשות

ארנון מנטבר: כם אנחנו הכנו פה כמה שקפים שאנחנו מראים בכל ועדות הכנסת ואנחנו נעבור עליהם די במהירות אבל אני חושב שחשוב שתכירו קצת את השורשים שלנו.

אברהם הירשזון: רק הערה אחת לפני כן.

אברהם הירשזון: אני הייתי רוצה לקיים בכל אחת מועדות הכנסת דיון בנושא הג'וינט, ובכל מקום הדיון יהיה בנושא אחר.

אברהם הירשזון: כך שכל הכנסת שומעת - - -,

ארנון מנטבר: אבל שני נושאים ממוקדים ומעשיים זו לא תיאוריה.

ארנון מנטבר: למעט מאוד ארגונים בעולם יש אולי את המברק שכונן אותם, לנו יש את המברק שנשלח על ידי השגריר האמריקני יהודי מורגנטאו מטורקיה, לחבר הקהילה היהודית בניו יורק, שהיו לו יכולות לגייס את הכספים, והוא אמר חמישים אלף יהודים בפלסטינה הטורקית נמצאים במצב קשה מאוד ממלחמת העולם הראשונה, ואני מבקש שתאספו חמישים אלף דולר, שאז זה היה הרבה מאוד כסף, כדי לעזור להם.

ארנון מנטבר: מאז לא הפסקנו להיות כאן, תמיד היינו כאן, עזרנו בהקמת האוניברסיטה העברית, הדסה, וסיוע ליישוב היהודי במצוקה בצורות שונות במשך כל השנים.

ארנון מנטבר: אבל אני חושב שלא זוכרים כל כך את התקופה הזאת, אני חושב שחשוב לציין אותה, אף פעם לא הפסקנו, בתי יתומים וכו'.

ארנון מנטבר: אבל הג'וינט פעל בצורה מאוד אינטנסיבית בזמן מלחמת העולם השנייה.

ארנון מנטבר: נכון שההצלה סך הכל היתה קשה ביותר והג'וינט טוען שכחצי מיליון יהודים נעזרו על ידו כדי להוציא אותם מהמטרות של החיה הנאצית, אבל מיד אחרי המלחמה הג'וינט מימן ופעל בנושאים של הבריחה וההעפלה ואלה נושאים שלא כל כך ידועים, בעצם סיים את השירות למעפילים שהיו בקפריסין.

ארנון מנטבר: בשנת 1948, התבקשנו על ידי שר האוצר דאז, תמיד מבחינה זאת היינו מחוברים לאוצר, להישאר בארץ ולטפל בכל הזקנים.

ארנון מנטבר: היינו גם קשורים למקצוע, אבל כדי לטפל בכל הזקנים שהיו כאן הקמנו את מלבן.

ארנון מנטבר: אני חושב שמעט אנשים כאן, אבל וודאי אלה היותר מבוגרים זוכרים את מוסדות מלבן שהיו פרוסים בכל הארץ ובעצם היו המוסדות שקיימו את הזקנים בישראל שלא היתה להם קהילה ולא היתה להם יכולת להתקיים בעצמם.

ארנון מנטבר: בשנת 1970 הגענו למסקנה שקהילה פילנטרובית מולונטנית כמו יהדות ארצות הברית, לא יכולה לקיים שירות למדינה עצמאית, ואנחנו העברנו את המוסדות למדינת ישראל.

ארנון מנטבר: צבענו אותם, סידרנו אותם, העברנו אותם למדינת ישראל והתבקשנו להישאר בצורה שהיתה מאוד ייחודית לפתח שירותים לזקנים.

ארנון מנטבר: הקמנו אז שני מוסדות שקיימים עד היום, את מכון ברוקדייל ואת אש"ל, שהיא שותפות בין הביטוח הלאומי ושלושה משרדי ממשלה שהם: משרד הרווחה, משרד הבריאות ומשרד האוצר והג'וינט שמפתחת שירותים לזקנים במכון ברוקדייל המלווה את זה במחקר.

ארנון מנטבר: זאת ההיסטוריה.

ארנון מנטבר: עכשיו אני רוצה לדבר רגע על דרכי הפעולה שלנו.

ארנון מנטבר: אנחנו קודם כל מדגישים את מושג השותפות.

ארנון מנטבר: לשותפות בין יהדות ארצות הברית לישראל זה שותפות עם משרדי הממשלה, עם הרשויות המקומיות עם העמותות, שהרי בלי שותפות לא יהיה שום דבר, וזה מושג מאוד מרכזי שלנו.

ארנון מנטבר: הדבר השני, אנחנו רוצים לזהות בעיות בתחום החברתי ברמה הלאומית.

ארנון מנטבר: אנחנו לא עוסקים בעשיית טוב לשלושים איש, יש עמותות שעושות את זה, זה מאוד חשוב ואני לא מקל ראש בזה.

ארנון מנטבר: אנחנו רוצים לזהות בעיה לאומית, ויחד עם הממשלה והרשויות לנסות להתמודד איתה.

ארנון מנטבר: כך שהנושא השני זה זיהוי קשיים ומתן מענה ברמה הלאומית פיתוח שירותים לאוכלוסיות נזקקות, אם בחדשנות, יש פתרונות שקיימים בשטח וצריך להביא אותם לאפקט מערכתי, להשפיע על כל המערכת.

ארנון מנטבר: הנקודה השלישית שנרחיב בה אחר כך, זה השיקולים הכלכליים לפיתוח פרוייקטים.

ארנון מנטבר: אם בשלב הפיתוח אתה משקיע מקורות, שאחר כך לא תראה איך הם ימשיכו להתקיים ומי יממן אותם בעתיד, לא עשית שום דבר.

ארנון מנטבר: אתה יכול לעשות יופי של צעצוע בשלב הפיתוח אם לא חשבת כבר בשלב הפיתוח על איך הוא התקיים אחר כך, ולכן השותפות עם הממשלה כל כך חשובה לרשויות כי בסופו של דבר העומס נופל עליהם, ואם אתה לא לוקח את זה בחשבון מהתחלה והפקידות הבכירה לא שותפה לפתרונות האלה הסיכוי להרים את זה הוא מאוד קטן.

ארנון מנטבר: הדבר האחרון, אנחנו מהתחלה מתכננים גם את היציאה.

ארנון מנטבר: אין לנו כוונה להישאר שם לתמיד.

ארנון מנטבר: יש לא מעט מוסדות בארץ כמו המתנס"ים, או המרכזים להתפתחות הילד שהג'וינט הקים אותם, רק שלא יודעים את זה.

ארנון מנטבר: יש הרבה מאוד מקומות שהיינו יכולים, אתם מכירים את הסמל הזה של אינטל אינסייד, היינו יכולים לכתוב ג'וינט אינסייד כי אנחנו היינו שם בהתחלה, אבל אנחנו כבר לא נמצאים שם ואנחנו מאוד שמחים שאנחנו לא נמצאים, אנחנו עושים איתם שותפויות, אנחנו ממשיכים לחשוב איתם יחד אבל לכן הנושא של היציאה הוא נושא מאוד מרכזי ואני לא רוצה להיכנס למושגים האחרים שהם מאוד חשובים.

ארנון מנטבר: הנושאים כפי שאולי אמרתי שאנחנו עוסקים בהם, זה ילדים ונוער בסיכון באמצעות השותפות עם הממשלה שנקראת אשל"ים, שישים אש"ל, עולים אנחנו בעיקר בקבוצות החלשות, אתיופים, בוכרים, קווקזים ועולים חדשים מחבר המדינות, ואנחנו עוסקים גם בנכים.

ארנון מנטבר: אלה ארבעת האוכלוסיות שלנו, שהן הכי חלשות.

ארנון מנטבר: אנחנו עכשיו, ביחד עם השותפים שלנו: הביטוח הלאומי, משרד המסחר והתעשייה ומשרד האוצר, ואנחנו מקווים שמשרדים נוספים, מדברים על נושא התעסוקה, איך לשלב בתעסוקה את הכי חלשים.

ארנון מנטבר: אנחנו הולכים לכאלה שלא נמצאים בשוק התעסוקה, למשל תעסוקה לחרדים, אנחנו כבר נמצאים שם, אנחנו כבר עושים את זה.

ארנון מנטבר: אומנם בהיקפים קטנים, אבל זה בהחלט נושא שמעסיק אותנו.

ארנון מנטבר: וכמו שאתם יודעים אנחנו גם עוסקים בפיתוח המינהל הציבורי באמצעות אלטק פיתוח ההתנדבות ופיתוח .....

ארנון מנטבר: הדבר האחרון שבלעדיו אי אפשר זה הנושאים של מחקר שמלמדים אותנו כל הזמן שהדברים צריכים להיות בנויים על עובדות.

ארנון מנטבר: מאז שהתחלנו כאן, ואנחנו יודעים שמישהו כתב על זה עבודה, השקענו כ-2 מיליון דולר.

ארנון מנטבר: אני רוצה לומר בהזדמנות הזאת שהסתכלתי קצת במספרים, יהדות התפוצות משנת 2000 השקיעה במדינת ישראל כ- 5.250 מיליארד משנת 2000 ועד מרץ 04, שזאת השקעה מאוד משמעותית.

ארנון מנטבר: החלוקה לפי שנה אחת שבדקנו לפי מקורות של בנק ישראל, 55% לשירותים חברתיים ציבוריים, 27% לאוניברסיטאות, ו- 18% לשירותי בריאות.

ארנון מנטבר: זה בהחלט לא גדול מול תקציב הממשלה אבל מול תקציב החברה והרווחה לתקציב גמיש זה מאוד משמעותי.

ארנון מנטבר: בוודאי אם אתה משתמש בזה נכון לחדשנות ולפיתוח אני חושב שיש לזה משקל לא מבוטל וגם בבדיקה שעשינו בסקר של דוקטור מינה צמח לאחרונה, מסתבר שהציבור הישראלי חושב באחוזים מאוד גבוהים ב-97 אחוז שהסיוע של יהדות ארצות הברית בנושאים האלה הוא מאוד חשוב, אני הייתי מוסיף לא רק את הכספי, השותפות הזאת אני חושב היא מאוד חשובה.

ארנון מנטבר: הג'וינט מפעיל כ-100 מיליון דולר בשנה, מתוכו כ-42 מיליון דולר ובשנים האחרונות יותר קיבלנו גם כספי חירום במסגרת מגבית החירום שעברו את הג'וינט.

ארנון מנטבר: כ-42 מיליון דולר שבאים מבחוץ כך שגם התרומה הכספית שלנו לפיתוח שירותים היא מאוד משמעותית.

ארנון מנטבר: אני לא רוצה להלאות אתכם פה, ביותר מידי דוגמאות אבל זאת דוגמא לפעולה שלנו בתחום של ילדים ונוער, והחברים שלי דוקטור יצחק בריק ותמי ברנע ייתנו דוגמאות קונקרטיות בתחום של זקנה ובתחום של נכויות, אבל מה שהשותפות שלנו בנושא ילדים ונוער בסיכון עשתה בשבע השנים שהיא קיימת השקיעה כ-140 מיליון דולר בפיתוח שירותים לילדים ונוער בסיכון ממקורות שונים.

ארנון מנטבר: בעצם אני יכול כבר לתת לכם דוגמאות, ואני אראה לכם את השקף השני, כשאנחנו השקענו את הכספים הראשוניים לקחנו את הסיכון של הפיתוח והיום בחלק מהמקומות כיסינו את הארץ את כל הצורך.

ארנון מנטבר: למשל, 11 מרכזי חירום שכיסו את כל המדינה, לאותם ילדים שבתי משפט מחליטים להוציא אותם ממשפחתם, פעם לא היה איפה לשים אותם.

ארנון מנטבר: מרכזי החירום בעצם כיסו את הצורך הזה בכל הארץ.

ארנון מנטבר: מרכזי הורים ילדים עם הפנים לקהילה החזרת ילדים לפנימיות ואומנה, בקיצור יש פה דוגמא שאנחנו התחלנו אותה היום הממשלה שהיתה שותפה מהתחלה לוקחת אותם לכל הארץ, או בשלבים שונים של הפצתם בכל הארץ נותנים מענה ותשובה לצרכים מאוד קונקרטיים שללא ההתערבות הזאת, לולא היינו עושים את ההתערבות הזאת, לא היינו מכסים אותה.

ארנון מנטבר: הדוגמא היותר ממוקדת, דיברתי על מרכזי החירום הנה יש השקעה, כמה השקענו בהתחלה וכמה הממשלה משקיעה עכשיו.

ארנון מנטבר: 24 מרכזי הורים ילדים, אנחנו השקענו יחד עם בנייה 12 מיליון שקל, והממשלה כבר היום הוסיפה עוד 12 מיליון שקל, 38 מעונות רב תכליתיים, שבלעדיהם קשה להוציא אנשים לעבודה, אנחנו השקענו מיליון נקודה אחד, היום הממשלה משקיעה כבר 11.4, מתקציבים קיימים שיש הפחתה עליהם לשירותים חדשים.

ארנון מנטבר: זאת אומרת, יש פה גם יכולת לנצל באופן יותר אפקטיבי את התקציב.

ארנון מנטבר: אנחנו בהחלט נתמקד פה, ויש עוד דוגמאות שאני לא רוצה להיכנס לפירוט שלהם, אנחנו נתמקד כאן ברשות

ארנון מנטבר: כם בדוגמא של שכונה תומכת, ואני בהזדמנות הזאת הייתי מבקש מדוקטור יצחק בריק להמשיך.

יצחק בריק: תודה רבה.

יצחק בריק: כבוד חברי הכנסת, אני אתייחס באמת לתוכנית ספציפית אש"ל כפי שכבר נאמר הוקמה בשנת 1969 ומאז עוסקת בפיתוח שירותים לזקנים במגוון רחב מאוד של מערך שירותים, והקמת בתי אבות, ושיקום מצב בתי אבות קיימים, פיתוח מרכזי יום, הכשרת כוח אדם קידום בריאות, תוכניות רחבות מאוד, ובתוכם גם התוכנית הזאת של שכונה תומכת שהיא פותחה בשנים האחרונות.

יצחק בריק: היא פותחה על בסיס של מדיניות שהיא לא רק מקובלת במדינת ישראל ובעולם כולו שצריך לאפשר לזקן להמשיך ולחיות בביתו עד כמה שזה אפשר.

יצחק בריק: זה טוב לזקן מבחינה נפשית, מבחינה פסיכולוגית וחברתית ומשפחתית וטוב גם מבחינה כלכלית.

יצחק בריק: ולכן אנחנו פיתחנו מגוון תוכניות בתחום הזה והתוכנית הזאת הרעיון העיקרי שלה הוא, באמת לאפשר לזקן להמשיך לחיות בבית ובקהילה כאשר בשעת הצורך הוא מקבל את השירותים לביתו, לא שהוא צריך לצאת ולחפש את מערך השירותים אלא השירותים מובאים אליו הביתה.

יצחק בריק: זה סל שירותים בסיסי שהוא עומד על כמה דברים, א' יש בתוך התוכנית הזאת שהיא ייחודית ומעניינת יש תוכנית שנקראת אב או אם השכונה זה אדם שהוא נמצא בקשר ישיר עם החברים בתוכנית במשך כל ימות השבוע כל ימות השנה 24 שעות הוא on call.

יצחק בריק: אדם שיכול לבוא לעזרה לזקן שצריך אותו בבית בין אם זה לתקן משהו או בין אם זה ללוות אותו לרופא או להביא לו מה שהוא צריך.

יצחק בריק: אנחנו מדברים על שכונה שהיא בסדר גודל שיש בה 200 בתי אב שהם החברים בשכונה האנשים הם חברים בתוכנית.

יצחק בריק: אז אב השכונה הזה הוא בקשר הוא הזה של התוכנית.

יצחק בריק: נוסף לזה יש לכל אדם מערכת קריאה למצוקה, הוא יכול ללחוץ על הכפתור זה מגיע לאיזה מוקד שואלים אותו מה הצרכים שלו ונותנים תשובה.

יצחק בריק: הדבר השלישי זה שירותי בריאות שמבטיחים לו אמבולנס 24 שעות אם הוא זקוק לזה וביקור רופא שמגיע לביתו תוך שעה.

יצחק בריק: והמרכיב הרביעי זה העניין של פעילות חברתית.

יצחק בריק: זהו סל השירותים שאתה מקבל תמורת זה כל אדם משלם תשלום מוציא בסדר גודל של כמאה שקל, אלה שאינם יכולים לשלם גם מאה שקל לחודש זה מי שחי על קצבת זקנה עם השלמת הכנסה קשה לו לשלם מאה שקל הוא מסובסד על ידי משרד הרווחה בחלק מהתשלום הזה.

יצחק בריק: הערך של התוכנית הזאת התועלת שלה היא קודם כל זה שאדם ממשיך לגור בבית זה דוחה מיסוד ומיסוד זה דבר יקר, זה תוכנית שהעלות שלה היא מאוד נמוכה והיא תורמת באופן משמעותי לאיכות החיים של הזקנים.

יצחק בריק: עד היום פיתחנו והקמנו ברחבי הארץ 138 תוכניות כאלה שהם משבצות כ-20 אלף זקנים, ואולי תרצו לדעת שבתוך האוכלוסייה הזאת שמקבלת את השירות הזה כ-15 אחוז הם זכאים חוק ביטוח סיעוד, זאת אומרת שאלה הם אנשים שהם במצבי טיפול קשים ביותר.

יצחק בריק: הדבר השני הנתון השני המעניין הוא שלמעלה מ-18 מהם הם ניצולי שואה.

יצחק בריק: כלומר יש לנו פה אוכלוסייה שהיא מאופיינת גם על ידי זה שיש בינה ניצולי שואה יש ביניהם זכאי חוק סיעוד יש ביניהם 14 אחוז שהם עולים חדשים וכפי שגם רמזתי כ-40 אחוז מהם הם זקוקים לסבסוד דהיינו זה משנה את אוכלוסייה ענייה במצב קשה.

יצחק בריק: אנחנו בדקנו את הערך של התוכנית ואת התועלת שלה במחקר שנעשה על ידי מכון ברוקדייל ובנתונים שאנחנו מצאנו על שביעות הרצון של האנשים מצאנו שהאנשים מביעים שביעות רצון גדולה מאוד מהתוכנית הם מרגישים שזה אכן עוזר להם ותורם.

יצחק בריק: וכשאנחנו מחפשים מה זה בעצם תורם להם אז אנחנו רואים שהאנשים האלה מרגישים שזה מגביר את הביטחון העצמי שלהם.

יצחק בריק: הם יודעים שאם יש בעיה יש להם אל מי לפנות, והם יודעים שהתשובה לבעיה שלהם היא נפתרת באופן מיידי, והעזרה הזאת נותנת לאנשים ביטחון עצמי, חוץ מזה כשאתה נכנס לבית של האנשים האלה ושואל אותם גם מה זה נותן לך, אין לך ילדים שעוזרים לך, הוא אומר אתה יודע מה, אני לא כל כך רוצה להטריד את הילדים או אני לא כל כך רוצה להטריד את הילדים, התוכנית הזאת מאפשרת לי להקל קצת על הילדים שלי שאני לא אהיה כל כך תלוי בהם.

יצחק בריק: וכמובן שזה עוזר לאנשים מבחינה חברתית, נותן להם אפשרות להיפגש עם אחרים בשכונה, ומקל עליהם בהרבה מאוד דברים שקשורים בפעולות היום יום.

יצחק בריק: עכשיו תוכנית כזאת אמרתי שהיא לא יקרה.

יצחק בריק: אם אתם תסתכלו על הנתונים או על התקציבים שכתובים לי פה על הלוח אתם רואים שבסך הכל זאת תוכנית לא יקרה וגדולתה היא בכך שאם באמת אנשים משלמים מאה שקל לחודש אז התוכנית הזאת יכולה לעמוד על רגליה בלי סיוע.

יצחק בריק: חוץ מאותם זקנים שהם באמת חיים על השלמת הכנסה אתם יודעים שזה 1,863 שקלים לבן אדם בודד, אלה שמתקשים הם זקוקים באמת לסבסוד, אבל מי שלא מתקשה משלם מאה שקל וכך אפשר בעצם לייצר את התוכנית ולהעמיד אותה בכוחות עצמה.

יצחק בריק: מה אנחנו עושים בעצם, אנחנו במסגרת המדיניות הג'וינטית הידועה אנחנו מניחים את התשתיות, מלווים את זה לאיזו תקופה מוגבלת עד שלוש שנים ויוצאים וזה ממשיך, מתוך אותם 138 שכונות שאנחנו הקמנו עד היום 60 אחוז מהם כבר עומדות על הרגליים באופן עצמאי אנחנו יצאנו מהם.

יצחק בריק: אנחנו גם הצגנו את התוכנית הזאת לפני שר האוצר והראנו לו דבר מעניין.

יצחק בריק: הראנו לו, עשינו לו את ההסוואה הקטנה הזאת שאומרת כמה בעצם עולה לטפל בזקן אחד כשהוא נמצא במוסד סיעודי, או כל מוסד אחר, מה העלות בדיור מוגן, כמה עולה מרכז יום גם מבחינת ההשקעה בתשתיות וגם מבחינת העלות השוטפת החודשית.

יצחק בריק: ואם תסתכלו בשורה התחתונה אל מול השורה העליונה, כן, העלות של שכונה תומכת היא נמוכה ביותר.

יצחק בריק: ואם היא באמת מונעת או דוחה מיסוד לגבי אנשים לא רק יש לזה ערך ותועלת רבה שגם איכות החיים וההרגשה של הבן אדם הזקן והחיים שלו בבית או בקהילה אלא יש לזה גם חסכון כלכלי ויש לזה הצלחה כלכלית מבחינה לאומית, לכן גם הבאנו את התוכנית הזאת פה היום לדיון הזה בועדת הכספים על טיפולים כלכליים משולבים בטיפולים חברתיים.

תמר ברנע: חברי כנסת נכבדים, אורחים, חברים שותפים לעבודה.

תמר ברנע: הג'וינט עוסק בדאגה לאנשים עם צרכים מיוחדים או נכים.

תמר ברנע: מזה 90 שנה הותיקים שבכם ודאי זוכרים את מוסדות מלבן ואכן הצעד הראשון היה פיתוח שירותים מוסדיים בהדרגה עברנו להקמת מסגרות הכשרה וחינוך כמו בתי ספר לעבודה סוציאלית, אם זה תרפיה, ריפוי בעיסוק.

תמר ברנע: לאחר מכן הג'וינט התמקד בסיוע להורים להקים עמותות למען אנשים עם נכויות, אלי"ן איל"ן אקי"ם, אלו"ט, ניצן האגודות האלה.

תמר ברנע: ובשנים האחרונות ברוח ההתאמה לשינויים המתרחשים במציאות אנחנו בודקים את עצמנו יותר ויותר נוטלים חלק במהפכה שקטה שמתרחשת כאן בעולם הנכים בארץ, והוא סיוע לנכים להקים שירותים כפי שהם מבינים.

תמר ברנע: אנחנו בעצם מאבחנים התפתחות של דור חדש של נכים שעבורם יש לפתח דור חדש של שירותים.

תמר ברנע: הנכים פעילים עובדים מתנדבים מגדלים ילדים, תורמים לקהילה , גם הנכים הקשים ביותר.

תמר ברנע: הנכים רוצים לחיות באופן עצמאי וצריך כנראה לעזור לפתח להם שירותים שיאפשרו להם לחיות חיים עצמאיים.

תמר ברנע: ההבדל בין לחיות בקהילה לבין לחיות חיים עצמאיים הוא שאתה חי בקהילה, אתה קם בבוקר, אוכל מתלבש, אולי צופה את הטלוויזיה וזהו.

תמר ברנע: לחיות חיים עצמאיים זה להיות מסוגל לבחור מה אתה רוצה לעשות, איך אתה רוצה לעשות?

תמר ברנע: האם אתה רוצה לפנות בפעם ה-20 לבן המשפחה למרות שאתה יודע שיש חשש שתשרוף אותו מפניות יתר, או שאתה רוצה ללחוץ על מוקד מצוקה או לצלצל לאב השכונה שהוא יבוא ויעזור לך ואת המשפחה ואת החברים תשמור למצבים אחרים.

תמר ברנע: שכונה תומכת לנכים או קהילה תומכת לנכים היא בעצם סל שירותים דומה לזה של הנכים אישור של 30 עד 40 אלף איש אנחנו מאמינים שניתן להקים בו קהילה תומכת לבערך 100 נכים עם נכויות שונות, נכויות פיזיות, עיוורים חרשים, אנשים עם מוגבלות נפשית, וכמו שאתם יודעים כ-30 אחוז ממקבלי הקצבאות הם אנשים עם צורך בסיוע נפשי, ואנשים היום חיים בקהילה יותר מאשר במוסדות, ואנחנו אומרים פה זה פוטנציאל גדול לעזור להם לשלב אותם בשירות הזה.

תמר ברנע: ..

תמר ברנע: "הייתי במטבח הכוס נפלה לי מהיד ונשברה לא היה אף אחד בבית ולא יכולתי להגיע לטלפון או לצאת החוצה כי פחדתי שיהיה לי פנצ'ר בגלגל של העגלה, של כסא הנכים.

תמר ברנע: לחצתי על כפתור המצוקה והם הודיעו למשה אב הקהילה שהגיע מיד".

תמר ברנע: או דוגמא אחרת, "היה לי קצר בבית וכאשר יש קצר המחשב נופל ואני מתנתק מהעולם, לפי הסל אני זכאי לתיקון לא דחוף בתוך 24 שעות, אבל בשבילי קצר כזה הוא כמו מצב חירום, משה הבין את זה ועכשיו אני יודע שהוא יבוא אליו מיד".

תמר ברנע: המודל הולך ומתגבש היום בשמונה קהילות בעלות איפיונים שונים, כי בפיתוח חשוב מאוד לזהות מודל שיהיה בו גם את השלט של השירותים וגם גמישות להגיב לאיפיוני אוכלוסייה שונים מערך שונה של התירגול של השירותים.

תמר ברנע: יש שתי כבר שתי שכונות עם למעלה ממאה חברים נכים בירושלים, בצפון ירושלים ובדרום ירושלים, זה עובד שנתיים וזה הולך וגדל יש התחלה בחדרה ובתל אביב ובשיתוף עם הביטוח הלאומי אנחנו עומדים להקים ארבע שכונות נוספות בחיפה באר שבע סכנין ובית שאן, שכל אחת יש לה איפיונים משלה.

תמר ברנע: הטיפול בבעיות שלהם מתנהל בצורה יעילה וחסכונית יותר.

תמר ברנע: אני אתן דוגמא אחת.

תמר ברנע: בגילה היו שש משפחות של נכים שבכל אחת היו לה בעיות עם פרזות והם לא הצליחו להביא את פרזות לשיפוץ מסודר של הדירות ושל המדרכות, התארגנות של שש המשפחות בעזרת אב הקהילה ייעלה את כל זה, את כל הנושא הזה, המהנדס של פרזות ידע שהוא לא עובד מול שש משפחות הוא עומד מול אב שכונה העסק התייעל שיפצו את הבתים שיפצו את המדרכות דבר שאנשים חיכו לו זמן רב מאוד.

תמר ברנע: לא ברור איך יראה הסל הסופי משום שבשונה מהקשישים שיש ניסיון גדול מאוד אנחנו כעת זרקנו הרבה כדורים, שכונות שהמוקד שלהם עיוורים, ושכונות שיש בהם יותר אנשים עם פיגור, ויותר אנשים נכים פיזיים, וכל אחד יש לו הצרכים שלו ושכונות רב מאיכותיות ואיזור כפרי שונה מאיזור עירוני, אנחנו מנסים לראות מה החלק של הבסיס מה השלד והבסיס של המודל ואיפה יש מרחב גמישות לשכונות השונות ברחבי הארץ.

תמר ברנע: כי כמו שהמנכ"ל אמר אנחנו לא מעוניינים לפתח שכונות נקודתיות, אלא לבנות מערך שבמידה והוא יוכח כאפקטיבי, ואנחנו חושבים שהוא הולך להיות כזה יש לו פוטנציאל ארצי.

תמר ברנע: כן, 200 שכונות לנכים, בדומה לקשישים.

תמר ברנע: יש עוד סיבה שאנחנו לא יכולים כרגע להכריז מה המודל הפיננסי ולומר שהשכונות יציבות מבחינה כספית הוא שאנחנו בהחלט מתרכזים בנכים הקשים.

תמר ברנע: אם בשכונה תומכת לקשישים יודעים היום שיש חזקים ויש חלשים והחזקים הכלכלית יכולים "לסבסד" את הזקנים החלשים מבחינה כלכלית בשכונה תומכת לנכים אנחנו עדיין בשלב שאנשים הם במצב קשה.

תמר ברנע: הם במצב כלכלי קשה וזקוקים לסבסוד, וחשוב להבטיח להם את הסיבסוד הממלכתי בדומה לזה שניתן לזקנים.

חיים אורון: צריך להבחין בין שלב הפיתוח לשלב ההפצה אנחנו יודעים שבשלב הפיתוח,

תמר ברנע: מאה עד מאה חמישים לא ברור עדיין מה בסוף.

תמר ברנע: עדיין לא ברור.

תמר ברנע: הכסף שחסר בשלב הפיתוח בשלוש השנים הראשונות מגיע מהג'וינט מתורמים מהביטוח הלאומי ומהשתתפות של הרשות המקומית.

תמר ברנע: הדבר האחרון שרציתי לומר הוא שדבר אחד ברור בהקשר של החישובים הכלכליים שהרי פיקציה של המודל על סמך הניסיון של אש"ל היא דבר מאוד מאוד כלכלי וזה היופי בפרוייקטים בג'וינט, שאתה יכול לעשות העברת ידע מפרוייקט אחד לפרוייקט אחד, יש עם מי להתייעץ השטח מבין במה מדובר השטח גם מבקש את זה.

תמר ברנע: תודה.

ארנון מנטבר: רק משפט מסכם אחד לגישה של שכונות תומכות.

ארנון מנטבר: התחלנו בזיקנה יש לנו כ-140.

ארנון מנטבר: אנחנו עכשיו בשלב הניסוי בנכים אנחנו ב-8 נגדל קצת וננסה את זה עד שנגיע לאופטימיזציה כי זה לוקח זמן.

ארנון מנטבר: אנחנו בשלב ראשוני של חשיבה של שכונות תומכות ילדים ונוער בסיכון ששמה האלמנטים הם אחרים.

ארנון מנטבר: עכשיו אם תחשבו רגע אם אתם באותו קו שטח שמים את שלושת השכונות התומכות אנחנו עושים שינוי מאוד מעניין שלזה מצטרפת גם התמחות.

יגאל בן שלום: ראשית אדוני מנכ"ל הג'וינט, חברי כנסת, חברי הג'וינט הנוספים, אני כמובן מברך אתכם על 90 שנה לג'וינט.

יגאל בן שלום: עד 1948 לא היתה מדינת ישראל.

יגאל בן שלום: לא היתה ממשלה.

יגאל בן שלום: ולא היתה איזה שהיא מחוייבות של מדיניות כזאת או אחרת לאזרחים כפי שראינו אותה, קשישים, נכים, ילדים, ואנשים בגיל העבודה.

יגאל בן שלום: ולכן, אם היה צריך לעלות בשנת 1942 יהודים מתימן, לא היתה אל על, וכשהג'וינט התגייס עם מטוסים מארצות הברית להביא יהודים זה באמת מפעל אזרחי למופת, והרבה מפעלים כאלה עד קום המדינה.

יגאל בן שלום: ואומנם מדינת ישראל הקימה בשנת 54 את המוסד לביטוח לאומי ולאחר מכן הקימה שירותים, שירותי רווחה, שירותים של חינוך של בריאות.

יגאל בן שלום: הייתי אומר עד שנת 2000 2002 היה איזה איזון עדין בין המדינה כמדינה שמספקת את צורכי אזרחיה, לבין החברה האזרחים בדמות הג'וינט שאני חושב שזה גורם מרכזי במדינה באיזון שירותים ובפיתוח שירותים, לבין האזרחים.

יגאל בן שלום: האיזון העדין הזה התבטא גם בחסד ובתקציבים, כלומר אם אנחנו מדברים, אם מנכ"ל הג'וינט אומר שהג'וינט מפעיל מערכות בכמאה מיליון דולר היום, מתוך 40 מיליון דולר שבאים מכסף העולם היהודי, הרי שזה כסף שיחסית למה שהמדינה משקיעה או השקיעה עד 2002 זה הכסף שהיה די מאוזן לעומת ההשקעות של המדינה.

יגאל בן שלום: אם מדינת ישראל מחליטה שבמסגרת המדיניות שלה היא מקצצת בהיקף של 6 מילארד שקל מקשישים לנכים לילדים, בערך 6 מיליארד שקל, והיא עושה את זה באופן כזה שבעצם היום אנחנו כבר יודעים, זה פוגע, אנחנו עומדים לפרסם את דוח העוני בעוד שבועיים שלושה, זה פוגע באותה אוכלוסייה ומגדיל את הפערים, אז הפרופורציה בין החברה האזרחית כמו הג'וינט ועמותות האחרות שנכנסים אולי קצת במקום היא לא יכולה להשלים את החוסר בכך שהאזרחים של המדינה היום לא מקבלים בצורה מלאה את מה שלפי עניות דעתי מגיע להם.

יגאל בן שלום: ולכן כאשר נאמרת השאלה עד איפה המדינה יכולה לסגת מהשירותים שהיא נותנת.

יגאל בן שלום: ועד איפה יכולות עמותות בחברה אזרחית וכסף אמריקאי בפעילות הג'וינט להיכנס כהשלמה.

יגאל בן שלום: ואני רוצה להזהיר איפה הגבול.

יגאל בן שלום: והגבול נמצא איפה שהוא ביכולת של אזרח בישראל, אם זה קשיש ואם זה ילד ואם זה נכה מקבל פה שירותים.

יגאל בן שלום: או למשל הנושא של הקרנות של המוסד לביטוח לאומי.

יגאל בן שלום: 270 מיליון שקל, ואז ביחד עם גופים כמו הג'וינט עשו את הפעילות הזאת.

יגאל בן שלום: היום קיצצו את זה לפחות ממאה וחמישים מיליון שקל אז אין אפשרות לממן פעולות כמו פעולות אלה של הג'וינט.

אברהם-בייגה שוחט: אני מבין שעל פי סדר הדברים אם יש חברי כנסת שרוצים להגיד מילה אנחנו נשארנו יחד יש לנו ייצוג.

חיים אורון: התזה העיקרית שלי היתה מה שאתה לקחת לי עכשיו.

חיים אורון: אבל אני יחזור על זה גם במליאה.

חיים אורון: והתזה העיקרית שלי היתה מתוך הערכה רבה למה שקורה היום במגזר השלישי, או החברה האזרחית או הדברים הללו, ואין באמירה הזאת שום דבר כדי לפגוע בכל הערכה לפעילות של הג'וינט כמעט כמי שמוביל את הערכים האלה בתום החברתי.

חיים אורון: אני אומר משהו יותר חריף ממה שאני אגיד במליאה.

חיים אורון: אם הייתי צעיר אולי הייתי אומר שאולי זה לא טוב שזה קיים.

חיים אורון: כי נוצרת איזה שהיא הרגשה שהדברים מסתדרים זאת אומרת שיש מישהו שממלא, והמדינה בתור שכזאת אני לא מתכוון לזה כמובן ברצינות, קודם כל אני חושב שאפילו 40 מיליון דולר שהם משמעותיים, כל הקרנות של הביטוח הלאומי הם פחות מזה.

חיים אורון: כי פה מדברים בדולרים ופה מדברים בשקלים.

חיים אורון: ה-40 מיליון דולר הם יותר מכל הקרנות המיוחדות של הביטוח הלאומי מאז שהביטוח הלאומי ביקש השנה 200 מיליון שקל זה פחות או יותר 40 מיליון שקל.

חיים אורון: זה הביטוח הלאומי.

חיים אורון: אני מדבר על הקרנות ללא הוצאה, כי זה לא 44 מיליארד, אני שם את זה במקום שזה נמצא בו.

חיים אורון: וזה נמצא שם כי מה הם הקרנות האלה שאתה דיברת עליהם.

חיים אורון: הקרנות הם סוג של דברים מהסוג הזה.

חיים אורון: הם ביקורתיים במובן, לא שיש להם ביקורת, יש להם גם ביקורת אבל הם ביקורתיים במובן שהם מסתכלים על המציאות ואני מודה שאני לפחות משתמש המון בנתונים הללו בהרבה מאוד ויכוחים שמתנהלים פה ועל כך מגיעה תודה בפני עצמה.

חיים אורון: הערה נוספת שהיא בעיניי מאוד חשובה, ואני חושב שבעניין הזה יש לכם תרומה חשובה וצריך לטווח אותה, ופה יש לכם יתרון גדול מאוד על פני המדינה, זה הפעולה שיש לה מאפיינים קהילתיים זאת אומרת המעורבות הבלתי אמצעי, גם בדברים שתיארתם פה גם בדברים שאני מכיר ממקומות אחרים, זה לא איזה שירות שניתן כי מגיע לי מלמעלה באופן חיצוני על ידי מישהו, אתם אפילו ציינתם את זה כבר יש אין סוף עובדות וגם מחקרים שמראים שככל שהאלמנט הזה הוא חזק יותר גם כנראה העזרה היא בעצם משליכה את עצמה מעבר לתכולה הכספית שלה או הנושא הספציפי שבה מדובר.

חיים אורון: וזה למשל מאפיין של חברה אזרחית שמאוד מאוד היה ראוי שתתפתח יותר ויותר בחברה הישראלית כחלק מזה מארז הרבה יותר מורכב של קשישים או של נכים או של אזרחים סתם בעלי נטייה א' או נטייה ב' או נטייה ג', וזה כשלעצמו גם חשוב מאוד.

אבשלום וילן: אני אמשיך את הכיוון.

אבשלום וילן: טיפלתם פרוייקטים, הצגות, קראתי את החומרים.

אבשלום וילן: הג'וינט קם ב-1914 לפני שתי מלחמות עולם כאשר איש לא ידע בעולם מה זה מדינת רווחה, וגם באמריקה הגדולה עוד לא היה סיפור הפנסיה והדאגה החברתית לא פחות, זה היה בחיתולים.

אבשלום וילן: עכשיו השלמנו מחזור של 90 שנה, כל התפיסה של העמותות החברתיות כל הנושא של המגזר השלישי, כל הסיפור של הפילנתרופיה במובן החברתי התפתח מאוד בעולם בעיקר ארצות הברית, אבל אנחנו בשלב של נפילה לאחור די משמעותית ותראו מה קורה פה.

אבשלום וילן: עכשיו מה שקורה לפי דעתי בשנתיים האחרונות זאת מהפכה אמיתית ובעיקר שהמדינה אומרת בגדול אני מורידה את האחריות שלה לתפיסת מדינת הרווחה, ובעצם שולחת את האזרחים להסתדר.

אבשלום וילן: אני אקח מיקרים קשים באמת, מה שלא מוגדר החברה תטפל.

אבשלום וילן: זה תהליך כלל עולמי בחלק מהמדינות לא בכולם.

אבשלום וילן: אבל לצערי יושבים פה גם חברי כנסת ממפלגת השלטון אני אינני יודע אם אתם מתי שניהלתם דיון אידיאולוגי על המטרות, כי תנועת החירות היתה במפורש מה שאני אומר, יש גם דברים אחרים, לא מחירות.

אברהם-בייגה שוחט: אני לא ארחיב אני רוצה להגיד שניים שלושה משפטים קצת מניסיון קצת בחוק שלי כראש רשות עם הפעולה עם הג'וינט בתחומים שלהם היא עסקה בעיקר בנושא של אש"ל ומעון גם לקשישים והדברים האלה וקצת ממגע אחר שיש לי ואני רואה פעולות כאלה ואחרות שעשה הג'וינט.

אברהם-בייגה שוחט: המספריים האלה הם מאוד מפורסמות, בדרך כלל משתמשים בהם אנשי משרד הביטחון כדי להראות איך הם נשחקו ובעצם זה עלה לך כסף בהנחה שפחות או יותר תקציב המדינה הוא נשאר בגודל יחסי דומה, ואם התוצר גדל אז גם התקציב גדל במספרים מוחלטים.

אברהם-בייגה שוחט: זה נכון.

אברהם-בייגה שוחט: אי אפשר להגיד שההקצאה לחינוך ולבריאות לא היתה אותו הדבר לפני עשרים שנה הקצוות גם במונחים של התוצר הם הרבה יותר גבוהות.

אברהם-בייגה שוחט: וקרה הדברים האלה התרחשו.

אברהם-בייגה שוחט: הבעיה העיקרית שאני מרגיש, ואותה קבעתי בשנתיים האחרונות כקו אלמנטים, אנחנו היינו אומרים את זה הם היו אומרים שאנחנו אומרים אמירה פוליטית.

אברהם-בייגה שוחט: אבל אתה מסתכל על זה בעיניים המקצועיות, אבל רק שחלק מהדברים לא נעשה רק בגלל המצוקה הכספית אלא הוא נוצר גם מטעמים אידיאולוגיים, זאת הבעיה המרכזית.

אברהם-בייגה שוחט: כי אם יש מצוקה כספית של שנה שנתיים וצריך לחתוך, או.

אברהם-בייגה שוחט: קיי.

אברהם-בייגה שוחט: עושים את הדברים.

אברהם-בייגה שוחט: אבל מעבר לדברים שהם מתרחשים שהם כרוכים בהתייעלות ובניקוי עשבים פשוטים, וגם את זה אני צריך לעשות, יש אידיאולוגיה וזה הדבר שצריך להדאיג כל מישהו במדינת ישראל שהוא חי את הנושא של הרווחה במדינת ישראל, או נקרא לזה במילה אחרת, אחריות הממשלה לאזרחיה ומה מידת האחריות שהממשלה לוקחת?

אברהם-בייגה שוחט: אני חושב שיש חשיבות רבה לאירגונים כמו הג'וינט דווקא כי הם פועלים מחוץ למסגרת הממשלתית, דווקא כי הם הרבה יותר מקצועיים.

אברהם-בייגה שוחט: דווקא כי אין שם נגיעה פוליטית.

אברהם-בייגה שוחט: אבל אנחנו יודעים שגם תמיד בכסף הגדול של הממשלה, בתקציבים השונים לא מעט פעמים מתרחשים עיוותים מתרחשות החלטות שהם לא בדיוק מקצועיות, יש להם שיקול של מה שמבטא השר ששולט במשרד, והסקטוריאליות בתחומים שונים כאלה ואחרים ונדמה לי שבתקציב לא גדול, יחסית לפי דעתי זה לא היה תקציב גדול וצדק ארנון שהוא אמר שאם לוקחים את הכסף החופשי האמיתי אז זה גם כסף לא קטן.

אברהם-בייגה שוחט: המקצועיות של הג'וינט היכולת לעשות יוזמות, היכולת לרתום גופים אחרים, היכולת לבנות סטנדרטים אחרים, היכולת להיכנס לפינות שהממשלה לפי הערכתי לא היתה מסוגלת להיכנס אליהם, זה אני חושב הדבר החשוב שמבטא הג'וינט, רק יש לי דבר אחד לעניין ואני מקווה שזה ימשיך להיות ככה מצד אחד.

אברהם-בייגה שוחט: מצידכם.

אברהם-בייגה שוחט: ואני מקווה שהדברים שנאמרו פה על מדיניות הממשלה גם הם נמצאו באיזה שהיא דרך מסלול לליבם ומחשבתם של שרים וחברי כנסת אשר נותנים יד למדיניות שהיא התבטאה על ידי מנכ"ל הביטוח הלאומי.

יצחק בוכבזה: מכל מקום מצטרף לברכות לג'וינט על הגיל המופלג שכבר הגיע אליו.

יצחק בוכבזה: וגם בעיר כמו שלי למרות שאין עקבות, הייתם שם ככל שאני זוכר, במוסדות, מתנ"סים, מוסדות של קשישים, הייתי רוצה לקחת את הדברים שלי להיבט אחד שאמרת, והוא היחס בין הקמה של דבר לבין המשך קיומו.

יצחק בוכבזה: כי אין טעם להמשיך דבר, איזה מפעל שאין לו אחר כך איזה שהוא קיום מכוחות עצמו שתינתן לו איזה שהיא אנרגיה משל עצמו הוא יוכל ליצור לו דרך ולהתגלגל.

יצחק בוכבזה: אבל, יחד עם זאת כשמדינה צריכה להשקיע ברווחה ובקידום של האזרחים שלה החלשים יותר, צריך לפעול בדבר אחד לדעתי, לא צריך לשאול אותם יותר על הנושא של הטיפול בפרט בשני פרוייקטים בדוגמא שהובאו כאן, צריכים ליצור את התמליל הנכון בין חיזוק הפרט בקצבאות שלו לבין חיזוק הקהילה שבה חי הפרט החלש.

יצחק בוכבזה: וזה לא סוד שהחלשים חיים בקהילות החלשות ושוב על פי הערכות מדגם ישן איפה שגר העני הולך העני וההיפך, וזה לא משתנה ויש גם להנציח את הקשר הזה וזה כמובן לפעמים מקומות חזקים רוצים להיות בתוך עצמם והם זורקים עצם לחלש רק תן להם מנוחה.

יצחק בוכבזה: זה טוב לדבר על נכים זה טוב לדבר על זקנים צריך לדבר אבל על החינוך וקידום החינוך.

יצחק בוכבזה: וכשאני מנסה להשוות פרוייקטים, הרי מדובר בדרך כלל על פרוייקטים קטנים לאדם הקטן.

יצחק בוכבזה: כשאני מנסה לעשות פרוייקט, אני לוקח פרוייקט שיקום שכונות, פרוייקט שיקום שכונות הוא פרוייקט לדוגמא שנתנו כלים גדולים פעם אחת והרימו שכונות, אתם צריכים להבין שבשכונות שזה הושקע בצורה נכונה ובדרך כלל זה הושקע בצורה נכונה, הערך של הסביבה של הבתים של החיים הכל התקדם בבת אחת.

יצחק בוכבזה: וכאשר נותנים פרוייקטים קטנים פירושו לתת לחם עוני לעניים, וצריכים להסתכל אני פשוט לוקח את הדיון קצת לזווית אחרת, ושוב אני רוצה לקחת את החינוך היום כדוגמא.

יצחק בוכבזה: נותנים את הדיסינסטרציה אפילו שמשוני בדוח האחרון שלו שניסה לחזק את הדיסינסטרציה לתת חוזק לחלשים המרכיב הדיפרנציאלי הוא מרכיב לא גדול והמרכיב הסוציו-אקונומי בתוך המרכיב הדיפרנציאלי הזה הוא עוד יותר קטן, כך שהם צריכים לעשות את זה יותר, אני לא רוצה להגיד אחיזת עיניים אבל זה נקרא יותר לתת ידי חובה.

יצחק בוכבזה: נושא נוסף של שינויי גבולות.

יצחק בוכבזה: לא רוצה לומר ישובים מסויימים קרית מלאכי, באר טוביה, אור יהודה קרית אונו, תל השומר.

יצחק בוכבזה: שמישהו לא שם לב השינוי גבולות והתוכניות האיזוריות מזרימות את האדמות מיד נגד החזקה.

יצחק בוכבזה: צריך להיות ערני מאוד וגם לא מספיק, צריך גם להיאבק קשה מאוד כדי להגיד חבר'ה תתנו לי פיסת קרקע אל תתנו אותה לצד השני גם אני צריך להתקדם.

יצחק בוכבזה: אז אלה דברים שהם בעצם החלוקה ולא צריך כסף.

יצחק בוכבזה: גם החלש יודע לעשות במשאבים את האוכל שלו ולא פחות טוב מהחזק, בדרך כלל לחלש יש תושייה הרבה יותר גדולה כל הזמן.

יצחק בוכבזה: מה שאני רוצה לומר בסיכום הדברים שאנחנו חשוב לנו להתנתק גם, זה חשוב מאוד לראות את הג'וינט גם בחגיגות המאה שלו וגם המאה שמונים.

יצחק בוכבזה: אבל חשוב לנו לספק את המשאבים של עצמנו באמצעים של עצמנו ולתת ברוח הדברים שהג'וינט רוצה לתת לנו, לתת את המשאב שיקיים את הדברים כדי שהם יתקדמו מעצמם ולא יזדקקו לבריות ולקופה הציבורית, אלא לקופה של עצמם.

יצחק בוכבזה: תודה רבה.

אברהם הירשזון: יושב איתנו ראש עיריית קרית מלאכי מוטי מלכה שזאת הקדנציה הראשונה שלו שכבר באופן נמרץ הוא מטפל בהרבה מאוד בעיות בעיר.

אברהם הירשזון: אז בבקשה אדוני.

מוטי מלכה: קודם כל שלום לכולם ואני גם מצטרף לברכות לג'וינט, אני רוצה לומר זה לא תביעות פילוסוף ואני לא רוצה להיכנס לניתוחי העומק, אני רוצה לדבר בגדול מה אני לפחות מקבל ומוביל יחד עם הג'וינט בעיר שלנו.

מוטי מלכה: אני רוצה רק לומר שקרית מלאכי היא עיר שקלטה בעשר השנים האחרונות כמעט 50 אחוז עלייה, ו-55 אחוז מהתושבים שלנו נסמכים על שולחן הרווחה כשהבעיות בתקופה של קיצוצים בתקציבי המדינה בכל הכיוונים, ובעיקר בקליטה ובחינוך ועוד.

מוטי מלכה: מקומו של המגזר השלישי, מקומם של הגופים האחרים שנכנסים במקום שממשלת ישראל יוצאת מהם הוא חשוב, אני רוצה לומר גם כמה פרוייקטים שאנחנו עובדים ומובילים אותם יחד עם הג'וינט ואני אפרט אותם בכמה מילים ברשותכם כי אני חושב שהם ראויים לכל הערכה ולתודה וכל תושבי קרית מלאכי מברכים ומהללים את הג'וינט על השירות שהוא עושה בקרית מלאכי.

מוטי מלכה: בנוסף לזה הג'וינט יחד איתנו מוביל פרוייקט שנקרא פאק שזה טיפול בעולים מגיל אפס עד גיל תשע, השנה עלינו לגיל תשע, שנה שעברה זה היה עד גיל שמונה, שזה בעצם מלווה את האמא את ההורים ואת הילדים ונותן פעילות טובה מאוד, אני רק רוצה לבשר לכולם שנעשו בחינות מיצב של קריאה של ילדי כיתה ב', ויש לי כמות, אמרתי לכם יש לי בתי ספר שכמעט 90 אחוז מהם אתיופים, 90 אחוז מהם אתיופים ומצד שני משרד החינוך אומר לי אסור יותר מ-40 אחוז, אוי ואבוי אם תעבור את ה-40 אחוז אבל מה אני יכול לעשות?

מוטי מלכה: זה מה יש.

מוטי מלכה: ואני אומר לכם שבבחינות המיצב לכיתות ב' היתה רמה מאוד טובה בנושא של קריאה ונמצא גם שאין מכאן ולמצב הסוציו-אקונומי של הילד לבין התוצאות שהוא השיג בבחינות האלה.

מוטי מלכה: ואני זוקף את זה לזכות פאק שהג'וינט מוביל בקרית מלאכי, אני חושב שללא זה המצב שלנו היה קשה ואפילו קשה מאוד.

אברהם הירשזון: מוטי מלכה תודה רבה לך ואנחנו מאחלים לך הצלחה בפרוייקטים כי הצלחת

אברהם הירשזון: כם במעשה טוב זה הצלחה של מדינת ישראל.

אברהם הירשזון: חברת הכנסת אורית נוקד.

אורית נוקד: קודם כל אני רוצה באמת לברך אותך אדוני היושב ראש חבר הכנסת אברהם הירשזון על שבעצם זימן אותנו לישיבה הזאת וליום הזה.

אורית נוקד: וקודם כל אני רוצה באמת גם לכם לאחל עוד הרבה שנים זה באמת לא כמו שאומרים לבן אדם עד 120 אלא הרבה מאוד שנים של עשייה ברוכה בתחומים שהם כל כך חשובים לנו.

אורית נוקד: אני הייתי רוצה להציע עוד מספר תחומים שהם קשורים באמת רובם לנושא החינוך שאתה הזכרת הנושא של ילדים מחוננים, יכול להיות כאן אולי אפשר היה לקבל את ההשלמה מכם, כי בנושא כשיש מצוקה תמיד רוצים להסתיר כי אומרים הילדים האלה לא ייפגעו, ואני חושבת שדווקא אותם צריך ...

אברהם הירשזון: אני הייתי רוצה לקבוע שאנחנו נקבע בועדת כספים שני חברים שהם יוכלו להיות הקשר עם הג'וינט כדי לנסות להשפיע ולעזור בכל הצוותים שהג'וינט רוצה אותם.

אברהם הירשזון: אז אם אתם אכן תהיו מוכנים בסופו של דבר דיונים פוריים יכולים להסתיים בדיונים פוריים, ודיונים פוריים יכולים גם להסתיים במעשים פוריים.

אברהם הירשזון: מאחר והג'וינט מדבר פה על 90 שנות של פעילות ולא 90 שנות של דיבורים, אז אני הייתי מציע שגם את הישיבה הזאת נסכם במשהו קונקרטי.

אברהם הירשזון: ולכן אני מציע באמת שני שלושה חברים שהם יהיו הקשר בין הג'וינט לבין ועדת הכספים ואז אני חושב שזאת תהיה ברכה גם לועדת כספים גם למדינת ישראל וגם לג'וינט.

ארנון מנטבר: קודם כל אני מודה לך שוב כבוד יושב ראש הועדה על היוזמה הזאת ועל מתן החסות ליום בכנסת.

ארנון מנטבר: אני קודם כל מרים את הכפפה ואני שמח על ההצעה הזאת אני חושב שיש בה הגיון רב והיא באמת ברוח הדברים המעשיים, אנחנו נשמח לקיים קשר שוטף עם ועדת הכספים כפי שאתה מציע.

ארנון מנטבר: אין לי ספק כמי שיושב בצוות הזה הרבה מאוד שנים, של צומתי החברה של מדינת ישראל.

ארנון מנטבר: שיש איזה שהוא עירעור רציני בהבנה החברתית שמתרחש פה, והדברים צויינו פה ואני לא רוצה לחזור.

ארנון מנטבר: ויש מקום לחשיבה של דיבור ואני רואה בזה התחלה של איזה שהיא אמנה חברתית כדי שהנסיבות והכניסות לא יהיו מיקריות אלא שהדברים יעשו באיזה שהיא אחריות כדי שהרשת במרכז לא תקרע, כי אין ספק שהיא נקרעה ואמר את זה מנכ"ל הביטוח הלאומי ואמרו את זה גם ראשי הרשויות וגם חברי כנסת.

ארנון מנטבר: אם אפשר היה אבל באופן באמת יותר מעשי וללכת מלמטה למעלה לרקום מחדש את האמנה החברתית הזאת שהיתה פה והיא השתנתה גם כתוצאה מהמציאות וגם כתוצאה מאידיאולוגיה אם אפשר היה ואנחנו יכולים להיות לעזר בעניין הזה אני חושב שזה יכול להיות איזושהי אמנה חברתית חדשה מעשית שתתן תשובות למצוקות שאנחנו נתקלים בהם מידי יום.