ועדת הכספים, כנסת 16, פרוטוקול מספר 205, 2004-11-15 11:00

אברהם הירשזון: רבותיי, אני מבקש לפתוח את הישיבה בנושא הרשויות המקומיות.

אברהם הירשזון: אנחנו ניהלנו דיונים רבים בנושאים הזה, ואני חושב שניסינו לתרום וגם תרמנו, אבל יש לי תחושה קשה שאנחנו נמצאים בימים אלה במצב שכל מה שעמלנו עליו עלול לרדת לטמיון.

אברהם הירשזון: אני שמח לארח גם את מנכ"ל משרד הפנים וגם את מנכ"ל משרד הפנים לשעבר.

אברהם הירשזון: אנחנו קיימנו בשבוע שעבר ישיבה עם המשרדים האלה, כולל משרד האוצר.

אברהם הירשזון: אנחנו נמצאים בימים אלה במצב כזה שהכל עלול לרדת לטמיון ושאנחנו עלולים לחזור שנה אחורה.

אברהם הירשזון: המצב הזה נראה לי חמור במיוחד.

אברהם הירשזון: הוא מצריך טיפול דחוף, גם של הממשלה, וועדת הכספים, שהיתה לאורך כל הדרך בנושא של ההסדר עם הרשויות המקומיות, חייבת לשמוע ולהשמיע את דעתה.

אברהם הירשזון: לכן ביקשתי את הישיבה הזו.

אברהם הירשזון: אני מבקש, קודם כל, משוקי פורר, לפתוח את הישיבה ולהציג את הבעיות ואת הנושא.

שוקי פורר: תודה רבה.

שוקי פורר: אני באמת מודה ליושב ראש הוועדה על יוזמתו לכינוס הישיבה הזו.

שוקי פורר: אני רוצה להביא לפה, לידיעת וועדת הכספים, בשם השלטון המקומי – ויושבים פה רבים מחבריי, ראשי הרשויות המקומיות, את המצב האבסורדי אליו הגענו.

שוקי פורר: הרשויות המקומיות, לאחר משבר ארוך, הגיעו להסדר עם הממשלה, כאשר ההסדר הזה נחתם לפני שבועות אחדים עם משרד הפנים ועם משרד האוצר.

שוקי פורר: ההסדר כולל התייחסות לתוכניות הבראה, כולל התייחסות להתחייבויות של הרשויות המקומיות, כולל גם התחייבות של הממשלה להעמיד לרשותנו הלוואות בבנקים, ולהסדיר עם הבנקים, לבד מהעמדת האשראי – גם מחזור של הלוואות ישנות שאמור להעמיד לרשות הרשויות המקומיות תזרים מזומנים חיובי למשך השנים הקרובות, בסכומים נכבדים ביותר.

שוקי פורר: אל נשכח שחלק גדול מהרשויות המקומיות הן רשויות שבנויות על מענק איזון מהממשלה.

שוקי פורר: המענק הזה קוצץ לרשויות האלה בסכומים ניכרים.

אברהם-בייגה שוחט: מחזור מלא של כל ההלוואות?

שוקי פורר: אני לא יכול לדבר על מחזור מלא, הרי יש פרטנר לעניין הזה, והוא הבנקים.

שוקי פורר: הממשלה אמרה שהיא תעזור לנו במחזור ההלוואות האלה על ידי שיחה עם הבנקים, הבנה עם הבנקים, והעמדת בטחונות, כי ברגע שהבנקים יודעים שהממשלה מוכנה לתת בטחונות לעניין הזה באופן כזה שכספים שיועברו לרשויות המקומיות יהוו בטוחה לעניין ההלוואות, הבנקים יהיו מוכנים לעניין הזה, והממשלה יודעת איך לדבר עם הבנקים ובאיזה צורה להביא את ההסדר הזה.

שוקי פורר: במקביל, הרשויות המקומיות הגיעו להסדר שקיבל תוקף של פסק דין בבית הדין לעבודה, עם ההסתדרות ועם העובדים.

שוקי פורר: אנחנו ערוכים בתוכניות הבראה מקיפות וכואבות .

שוקי פורר: אבל נוצר מצב אבסורדי, שרשויות מקומיות, שישה חודשים ויותר, אינן יכולות לקבל אשראי מהבנקים.

שוקי פורר: אני לא מדבר אתכם על המחזור.

שוקי פורר: אני מדבר אתכם על שקל חדש מהבנקים.

שוקי פורר: אני ממלא מקום יושב ראש מרכז השלטון המקומי, ואני עומד בראש עיר גדולה בישראל, שאיננה מקבלת מענק, ואני אומר לכם שאני, ראש עיר 72 חודשים – החודש הזה שילמתי 90% מהמשכורת, בפעם הראשונה ב-72 החודשים.

שוקי פורר: ובחודש הבא אני לא יודע איך אני אשלם משכורת, כי אני מנהל עסק שהיקפו למעלה מ- ½ מיליארד שקל, משתדל לנהל אותו בדרך יעילה, ציבורית וחסכנית, ואני לא מסוגל לקבל שקל חדש מהבנקים.

שוקי פורר: שולחים אותי.

שוקי פורר: אומרים לי: הממשלה והכנסת חוקקו חוק, הבטחות, בטחונות או לא בטחונות.

שוקי פורר: אותי זה לא מעניין.

שוקי פורר: אני רוצה לדבר קצת פחות בצורה שכלתנית.

שוקי פורר: נניח שאני קליינט של בנק.

שוקי פורר: ציבור שלם שהוא קליינט של בנקים.

שוקי פורר: אומרים לי הבנקים מיום מסוים: מהיום, הציבור שלך לא מקבל אשראי.

שוקי פורר: הרי הבנקים קיבלו רשיון מהממשלה לתת כסף מהציבור.

שוקי פורר: תארו לכם ש "מקורות" תחליט יום אחד שלציבור היא לא נותנת מים.

אברהם-בייגה שוחט: אתה באמת לא מבין את הבעיה?

שוקי פורר: את ההבנות שלי נשאיר בצד.

שוקי פורר: אני פה מייצג ציבור, אני מביע את דעתי ואביע את דעתו של הציבור הזה.

שוקי פורר: הציבור הזה אומר: אני יודע שיש לי מקור אחד לקבלת כסף, והוא הבנקים.

שוקי פורר: הבנקים, שקיבלו רשיון מהממשלה למכור כסף לציבור, לציבור שלי הם לא רוצים לתת כסף.

שוקי פורר: למה? – זה לא מעניין אותי.

שוקי פורר: שהממשלה תפתור את הבעיה עם הבנקים, שהבנקים יפתרו את הבעיה עם הממשלה.

שוקי פורר: אני הולך למות.

שוקי פורר: אני אומר לכם.

שוקי פורר: תקראו, בבקשה, את מכתבו של ראש מועצת מבשרת ציון, איש רציני ביותר, ראש עיר במשך שנה, בסך הכל, שעושה עבודה נפלאה במבשרת ציון, מקום קשה ביותר.

שוקי פורר: הוא אומר: אני לא מסוגל לשלם משכורות.

שוקי פורר: חברים יקרים, אני מחיתי על העניין הזה, ממשיך למחות עליו, על עניין אי תשלום המשכורות, שלמרות שאני לא משתייך לזרם סוציאליסטי, אני אומר שאסור להלין שכרו של אדם.

שוקי פורר: אם אני מגיע למצב בעיריה שאני לא יכול לשלם שכר של עובדים – אין לי מה לעשות שם.

שוקי פורר: אז אם הממשלה רוצה לנהל את כל הרשויות המקומיות – בבקשה, שתעשה את זה.

שוקי פורר: אני מוכן לתת את המפתחות.

שוקי פורר: בואו תנהלו את העיר שלי.

שוקי פורר: אני אלך הביתה.

שוקי פורר: הרבה ראשי ערים אומרים את זה.

שוקי פורר: חברים יקרים, אני פונה אליכם.

שוקי פורר: אתם הכתובת שלנו.

שוקי פורר: אני פונה לממשלה.

שוקי פורר: יושב פה גדעון בר לב, ועוד אנשים שעושים באמת עבודה מסורה ביותר.

שוקי פורר: תעזרו לנו עם העניין הזה.

שוקי פורר: תושיעו אותנו.

שוקי פורר: אנחנו מדברים אתכם עכשיו ממצוקה נוראית של רשויות מקומיות.

גדעון בר לב: המצב שמתאר ראש עירית רחובות הוא מצב שכרגע נקלעו אליו הרבה מאד רשויות, כתוצאה ממחנק האשראי שהבנקים הטילו על הרשויות.

גדעון בר לב: כרגע, מבחינתנו, חתמנו על תוכניות הבראה עם מרבית הרשויות המקומיות.

גדעון בר לב: זאת אומרת, תיקנו את תוכניות ההבראה, השלמנו אותן, והן נמצאות כבר בהליך מתקדם של ביצוע.

גדעון בר לב: מתוך אותן 155 רשויות שהיו אמורות להיכנס לתוכנית הבראה, רק עם 3 עדיין לא סיכמנו את התוכנית.

גדעון בר לב: לכל השאר יש תוכניות הבראה מאושרות.

גדעון בר לב: אנחנו הזרמנו כרגע, לרשויות המקומיות, סיכמנו אתם כבר על סכום ומיצינו את כל המיליארד וחצי שהממשלה התחייבה.

גדעון בר לב: כל המיליארד וחצי שהממשלה התחייבה להם כבר הוקצו לרשויות המקומיות בהתאם לתוכניות הבראה שאושרו.

אברהם-בייגה שוחט: אתה מדבר על המענק?

גדעון בר לב: אני מדבר על מענק האיזון.

גדעון בר לב: כסף נטו שהממשלה הקציבה לזה, כמיליארד וחצי - - שלוש שנים, בנוסף לעוד יתרה קודמת שהיתה ברשותנו, של 340 מיליון, שמתוך זה הוקצו כבר למעט 80 אלף.

גדעון בר לב: כך שמבחינתנו, תוכניות ההבראה מהצד שלנו, דהיינו – מה שנקרא התחייבויות הממשלה, בכל עמדנו.

גדעון בר לב: דרך אגב, אני גם רוצה בהזדמנות הזו לומר שראש מועצת מבשרת ציון, שהוא אדם מאד נכבד, טעה במכתבו, ואני כבר הערתי לו.

גדעון בר לב: הוא כתב שמשרד הפנים לא עמד בהתחייבויות.

גדעון בר לב: זה לא מדויק.

גדעון בר לב: הוא פשוט טעה או הוטעה.

גדעון בר לב: הממשלה ומשרד הפנים עמדו עד האגורה האחרונה בהתחייבויות שלהם למבשרת ציון, ואף למעלה מזה, כי אף הגדלנו לו מענקים.

גדעון בר לב: בנושא של הבנקים, במסגרת תוכניות ההבראה, התוכנית הבראה בנויה לאותן רשויות שאליהן הזרמנו את המיליארד וחצי, על הקצאה של מיליארד ו- 200 אלף מהבנקים.

גדעון בר לב: סכום זה גלום בתוך תוכניות ההבראה, והסכום הזה כרגע איננו.

חיים אורון: זה בפריסה?

גדעון בר לב: בפריסה.

גדעון בר לב: הכל אני מקבל על פריסה של 3 שנים, על פני 4 ועל פני 6.

איוב קרא: זה חוץ מה- 1,840,000,000?

גדעון בר לב: כן.

גדעון בר לב: זה כסף ממשלתי, זה מענקים.

גדעון בר לב: מתוכו – בשנה הזו, כ- 500 מיליון מבוצעים, והיתרה, בשנים 2005-6.

גדעון בר לב: הבעיה שלנו היא עצירת האשראי של הבנקים.

גדעון בר לב: אותו סכום של מיליארד ו- 200, שעליו בנויות תוכניות ההבראה – איננו.

גדעון בר לב: כרגע, המחסור המיידי הוא 220 מיליון שהיה צריך להתקבל מהבנקים לצורך קצב התקדמות תוכנית ההבראה.

גדעון בר לב: הרי תוכניות ההבראה תלויות בקצב של הדברים, וכרגע, בקצב הנתון, 220 מיליון חסרים.

גדעון בר לב: יתרה מזו, הבנקים מעמידים לפירעון מיידי את האשראי לזמן קצר, ובחלק מהמקומות לא מחדשים.

דוד עמר: כמה יחסרו לך בשביל תוכניות ההבראה?

אברהם-בייגה שוחט: 4 מיליארד.

גדעון בר לב: בהלוואות לתוכניות הבראה, עם רשויות שאיתן סיכמנו עכשיו, זה 1.2 מיליארד.

גדעון בר לב: אני מניח שבסך הכל זה יגיע ל- 1.5 מיליארד.

גדעון בר לב: זה מה שיהיה חסר לנו, חוץ מחידוש האשראים.

גדעון בר לב: אני מדבר על הלוואות חדשות, למעט האשראים שצריכים להתחדש.

קריאה: למעט מחזור והלוואות לפיתוח.

גדעון בר לב: זה לא קשור.

גדעון בר לב: כרגע אנחנו מנסים לעבוד על הנושא הזה יחד עם הבנקים.

גדעון בר לב: החשב הכללי, מצדו, הסכים לתת המחאת זכות בדרך של שיעבוד או שיעבוד בדרך של המחאת זכות, על כספי מענקי איזון, בגובה של בין 25 ל- 45% ממענק האיזון, והדבר הזה ישמש ערבויות או בטוחות נוספות לבנקים.

גדעון בר לב: הד בר הזה עשוי להקל על מצוקת האשראי, ברגע שהבנקים יידעו שיש להם ביטחון נוסף.

גדעון בר לב: אנחנו כרגע מתקשים עם המערכת הבנקאית.

גדעון בר לב: אני מתאר לעצמי שאילן כהן, מנכ"ל משרד רוה"מ ידווח על המגעים עם בנק אוצר השלטון המקומי שהוא מנהל ומוביל אותם, אני רוצה לומר לכם שביום חמישי שר הפנים נפגש באופן אישי עם מנכ"ל בנק הפועלים, ועם יושב ראש מועצת המנהלים של בל"ל, כדי להניע אותם לחדש את האשראי לרשויות.

קריאה: נפגש כבר, או ייפגש?

גדעון בר לב: נפגש, מלשון עבר.

גדעון בר לב: עוד דבר שאני רוצה לומר – החשב הכללי, הממונה על תקציבים ואנוכי חתמנו על מסמך הבנות עם הבנקים, ובמסגרת מסמך ההבנות – לא נכניס רשויות נוספות לתיקון 31, מעבר ל- 31 בדצמבר, שנה זו.

גדעון בר לב: השרים חתמו על צו שמכניס את הריבית לבנקים במסגרת ההוצאות החיוניות שבתיקון 31, ובזה, למעשה, התמצו הטענות או הדרישות של הבנקים.

גדעון בר לב: לאור זה הם אמרו שהם ימליצו לדירקטוריונים שלהם לחדש את האשראי לרשויות, ולהביא את זה למתכונת של לפני יוני, 2004, דהיינו – לפני תיקון 31.

גדעון בר לב: זה לגבי שני הבנקים הגדולים.

גדעון בר לב: כפי שאמרתי – לגבי אוצר השלטון המקומי שהוא אחד מנותני האשראי לרשויות.

גדעון בר לב: עם זאת, כרגע אין ספק שאנחנו במצוקת אשראי שאם היא לא תיפתר, תוכניות ההבראה יקרסו.

גדעון בר לב: כל הכסף וכל המאמץ שהשקענו עלול לרדת לטמיון.

גדעון בר לב: לכן הנושא הזה צריך להיפתר.

אילן כהן: באמת חילקנו את העבודה.

אילן כהן: משרדים הפנים טיפל בבנקים הגדולים.

אילן כהן: אני לקחתי על עצמי, מתוקף ניסיוני הצרפתי לקחתי על עצמי להביא את "דקסיה", שהיא הבעלים ב- 70% של אוצר השלטון המקומי לפעילות הרבה יותר גדולה בארץ.

אילן כהן: בזה אנחנו רואים חשיבות מכמה סיבות: 1.

אילן כהן: אוצר השלטון המקומי הוא נותן האשראי המרכזי לרשויות המקומיות הקטנות והיותר חלשות.

אילן כהן: מי שמסתכל על האשראי – נכון שהם חלק קטן, כ- 20%, אבל עיקר תוכניות ההבראה היותר קטנות נתן אוצר השלטון המקומי.

אילן כהן: מעבר לכך, "דקסיה", הבעלים של אוצר השלטון המקומי הם מהמובילים בעולם בנושא של מימון רשויות, אג"חים לרשויות – כל המכשירים שכולנו היינו מאד רוצים שיהיו.

אילן כהן: יש לנו אינטרס לאומי להביא אותם לפעילות הרבה יותר גדולה בארץ.

אילן כהן: היה נתק בין הבעלים של אוצר השלטון המקומי למדינה.

אילן כהן: הוא נמשך כשנה וחצי, מסיבה משפטית.

אילן כהן: זה נבע מהליך המכירה.

אילן כהן: לכן "דקסיה" הקפיאה קצת את פעילותה.

אילן כהן: אנחנו עושים מהלך בכמה כיוונים: 1.

אילן כהן: הבאנו את ראשי ,דקסיה" לפה לפגישה עם שר הפנים, שר האוצר.

אילן כהן: זה היה לפני כחודש וחצי.

אילן כהן: תיאמנו את היחסים, העלינו את כל הבעיה, ובין הבעיות המשפטיות – היו שם בעיות בנושא העמלות, היתה בעיה בנושא תיקון 31, היתה בעיה נוספת בנושא ביטחונות, כשהיעד ששמנו לעצמנו- אנחנו והם – זה הרחבת הפעילות שלהם.

אילן כהן: זה הרבה כסף.

אילן כהן: אם מדובר על 1.5 מיליארד שקל הבראה – מדובר על הכפלה.

אילן כהן: הם נתנו 500 מיליון דולר לעירית אתונה לפני האולימפיאדה.

אילן כהן: זה גוף שמנהל נכסים ב- 450 מיליארד דולר.

אילן כהן: הסכומים שלנו הם החלטה בדרג הבינוני שם.

אילן כהן: אני אומר את זה לא כאנקדוטה.

אילן כהן: הצלחנו לפתור חלק גדול מהבעיות.

אילן כהן: יש הבנה בין המדינה לבין "דקסיה".

אילן כהן: את הנושא של המחאות זכות, שפתרנו ביחד – משרד הפנים, האוצר, אנחנו וגם הם, נותן תשובה טובה לנושא של בטחונות לתוכניות הבראה.

אילן כהן: נשארו שתי סוגיות קטנות: פתרון בנושא של העמלה שלהם ומשך הזמן של ההמחאות בזכות.

אילן כהן: היום אני יושב עם החשב הכללי וכנראה נפתור את הבעיה הזו.

אילן כהן: מחר אני יושב עם דוד קפח, מנהל אוצר השלטון המקומי.

אילן כהן: אני מקווה שהשבוע נוכל לפתור את הבעיה הזו.

אברהם-בייגה שוחט: לאיזה כיוון אתה הולך?

דוד עמר: הם דורשים 15 שנה.

אילן כהן: אני לא נכנס להיקף ההסכם ביניכם לבין אוצר השלטון המקומי.

אילן כהן: אני כרגע פותר את הבעיה בין אוצר השלטון המקומי ובעליו הזרים לבין המדינה.

אילן כהן: יש לנו כאן את מנכ"ל משרד הפנים בקטע המקצועי.

אילן כהן: זה לא קטע שאני מטפל בו.

אילן כהן: צורת תוכניות ההבראה וצורת המימון זה נושא שהוא בסמכותו הבלעדית, והוא עושה את עבודתו נאמנה.

אילן כהן: אני לקחתי על עצמי לפתור את הבעיה שבין הבעלים- כדי שלא ייצאו מהארץ.

דוד עמר: מבחינתי שילכו.

דוד עמר: אני חתמתי את ההסכם אתם.

דוד עמר: הם לא עומדים בשום סעיף.

דוד עמר: "דקסיה" לא עומדים בשום סעיף.

אילן כהן: אם השבוע לא נגמור את הנושא, אני אחזור ואדווח לכם.

אילן כהן: אני חושב שכן נוכל לגמור.

אילן כהן: בעקבות ההערה שהיתה כאן – אני חושב שלבוא ולקחת גוף כזה שהוא המוביל בעולם בתחומו, ואולי זה הבנק הזר היחיד שפועל במדינת ישראל, עם כל הכבוד לנו – אני לא אסלק אותם מפה, במיוחד כאשר ההתמחות שלהם היא השלטון המקומי.

אילן כהן: לבעיה היותר גדולה – אני בהחלט חושב שזו בעיה קשה ואנחנו לא צריכים לברוח ממנה.

אילן כהן: כרגע, אם הניסיונות בשבועות הקרובים לא יעלו פתרון עם הבנקים, כי כל הבעיה היא אשראי, נצטרך לשבת ולבוא לדווח לכם איך המדינה מסוגלת לסייע , זמנית או לא זמנית, בפתרון הבעיה הזו.

אילן כהן: אני מאמין שכאן ניתן להגיע לפתרון.

אילן כהן: אני חושב שעוד שבוע או עשרה ימים אתם צריכים להזמין אותנו לפה, לדיווח.

אילן כהן: אם הצלחנו לפתור את בעיית האשראי, וזה רץ – טוב מאד.

אילן כהן: אם לא – חובתנו לחשוב איך אנחנו מסייעים בדרך כזו או אחרת, זמנית או לא זמנית.

רוחמה אברהם-בלילא: השאלה היא האם לא צריך לחשוב במקביל, כלומר- לחכות לתום 10 ימים או שבועיים, אלא כבר לנסות עכשיו למצוא חלופות, כדי שלא נגיע ל- dead end בזמן אמיתי .

רוחמה אברהם-בלילא: גורם הזמן פה הוא מאד משמעותי, כלפי אותן רשויות.

אילן כהן: אני חושב שכן צריך לחשוב.

אילן כהן: אני יודע שמשרד הפנים והאוצר התחילו לחשוב אתנו על העניין הזה.

אילן כהן: ממילא זו פרוצדורה, אי אפשר לבוא עם פתרון תוך יום.

אילן כהן: מדובר פה בכמה הימים הקרובים.

אילן כהן: אם נצליח לפתור את העניין – טוב.

אילן כהן: הכי טוב זה לקחת אשראי.

אילן כהן: זה הכי בריא.

אילן כהן: כל עסק חי מהון עצמי ומאשראי.

אילן כהן: זה בריא וזה נכון.

אילן כהן: אם הצליח לעשות את זה – זה הכי טוב.

אילן כהן: אם לא נצליח, נצטרך לחשוב על פתרון.

דוד עמר: מה שקורה כאן חברים, שלטון מרכזי עם שלטון מקומי.

דוד עמר: הרי היה מאבק.

דוד עמר: מאבק חריף, מאבק בינוני, בין השלטון המרכזי והשלטון המקומי, והגענו לסיכום על 1.5 מיליארד שקל לתוכניות הבראה.

דוד עמר: איפה השלטון המרכזי כאן?

דוד עמר: למה ישבו אתנו וסיכמו?

דוד עמר: מדוע אנחנו צריכים בחודש נובמבר לבוא לכאן ולדבר על תקציב של 2003-2004?

דוד עמר: מה קרה כאן?

דוד עמר: מה זה "דקסיה"?

דוד עמר: הבנקים לא רוצים?

דוד עמר: יש להם רשיון להפעיל את הבנקים.

דוד עמר: לא רוצים לתת אשראי?

דוד עמר: לא רוצים למלא את התפקיד שלהם?

דוד עמר: צריך לבטל את הרשיון שלהם.

דוד עמר: אנחנו נקים את הבנקים, בנק של השלטון המקומי.

דוד עמר: מדוע כאשר רצו למכור את "דקסיה" אמר לי הממונה על הבנקים שאני יכול לקנות רק 10%?

דוד עמר: זה עוול, זה פשע.

דוד עמר: למה הבנק הזה לא נשאר בידי אוצר השלטון המקומי?

דוד עמר: אנחנו מסוגלים לנהל ערים ולא מסוגלים לנהל בנקים?

דוד עמר: זה לא בנק בכלל.

דוד עמר: זה מתווך, בסך הכל.

דוד עמר: הוא מעביר בין הממשלה לשלטון המקומי.

דוד עמר: הוא לא בנק.

דוד עמר: מה הוא הבטיח, המנהל שלהם?

דוד עמר: חשבנו שבאה גאולה לעולם.

דוד עמר: פתאום, בגלל החוק הזה, אולי בגלל התוכית של קופות הגמל – אולי הם מנהלים מלחמה, באמצעותנו.

דוד עמר: הדברים צריכים להיפתר.

דוד עמר: חבריי, בוועדת הכספים.

דוד עמר: לשלטון המקומי אין יותר זמן.

דוד עמר: או שתחליטו שמחסלים את השלטון המקומי וממנים פקידים.

דוד עמר: איפה המחזור?

דוד עמר: אתמול התווכחתי עם מאיר שטרית על זה.

דוד עמר: המחזור יכול היה לשחרר 400-500 מיליון שקל לשנה.

אילן כהן: בנושא של תיקון 31 דעתי כדעתך.

דוד עמר: איפה המחזור?

דוד עמר: במקום שאני אחזיר 6 מיליון שקל חובות לשנה, הייתי מחזיר 600 אלף שקל.

דוד עמר: ואני מדברת על נשר, עיריה מסודרת, שאין לה חובות.

דוד עמר: התווכחנו על הסעיף הזה ועמדנו על כך.

דוד עמר: גם ביבי וגם שטרית אמרו כן, מחזור זו דרך נכונה.

דוד עמר: איפה ה- 400-500 מיליון שקל?

דוד עמר: שחרר את ה- 400-500 מיליון שקל של המחזור, ופתרנו 80% מהבעיה.

דוד עמר: אין תשומת לב.

דוד עמר: אין רצון לפתור את הבעיה.

דוד עמר: לכן, אדוני היושב ראש.

דוד עמר: את הנושא הזה של השלטון המקומי צריך פעם אחת לגמור.

דוד עמר: אני קורא לך, אני מבקש ממך- לא להביא שום נושא שהממשלה מבקשת עד שלא ייגמר הנושא של השלטון המקומי.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להגיד לשוקי פורר משהו.

אברהם-בייגה שוחט: כיוון שהוא מרחובות אני רוצה לתת לו דוגמה: נניח שהיית פרדסן מרחובות , היית עובד עם בנק והוא היה נותן לך אשראי, והיית נוטע, קונה זבלים ומשלם על מים, וכשהיית קוטף היית משלם בחזרה – וכך התנהלה מערכת היחסים, וביום בהיר אחד היית מצליח לבוא לחדר אחר ולקבל החלטה שאומרת את הדבר הבא: שאתה תשלם את החוב לכל מיני גורמים, אבל לבנק, שמממן אותך, אתה לא חייב להחזיר את החוב.

אברהם-בייגה שוחט: לא קרה שום דבר.

אברהם-בייגה שוחט: היית מתפלא אם הבנק היה מפסיק לעבוד אתך?

שוקי פורר: זו לא אשמתי.

אברהם-בייגה שוחט: מייד נגיע לאשמה.

אברהם-בייגה שוחט: לכן, כאשר מנכ"ל משרד ראש הממשלה אומר שהבנקים לא בסדר – הבנקים הם בסדר גמור.

אברהם-בייגה שוחט: זה שהם קיבלו רשיון מהמדינה לא אומר שהם צריכים להתנהל כגופים לא מסחריים.

אברהם-בייגה שוחט: אם בחדר הזה, מדינת ישראל באמצעות חקיקה קובעת שהחוב שלהם הוא לא בעדיפות, כפי שהיה קודם, מה שהם צריכים לעשות הוא להפסיק לתת אשראי, נקודה.

אברהם-בייגה שוחט: זה תפקידם, זו חובתם.

אברהם-בייגה שוחט: אם מישהו יעבוד אחרת – צריך לשים אותו בבית הסוהר, כי בעלי המניות של הבנקים רוצים מנהלים שינהלו אותם כמו שצריך.

אברהם-בייגה שוחט: שלא יגידו אחרי זה שהבנקים קרסו.

אברהם-בייגה שוחט: אני מציע לכולם להביא בחשבון שבדיוק זה מה שקרה.

שוקי פורר: אני רק מזכיר לך ש - - -

אברהם-בייגה שוחט: אני כאן במצב הכי נוח מכולם, כי אני היחיד בחדר הזה שבישיבה ההיא אמר שאסור להעביר את החוק הזה.

אברהם-בייגה שוחט: אמרתי לביבי, אמרתי לפורז ולאנשי האוצר שהחוק הזה הוא חוק שיהרוס את השלטון המקומי כי הבנקים לא יתנו יותר כספים.

אברהם-בייגה שוחט: ידעתי שזה מה שיקרה, וזה מה שקרה.

אברהם-בייגה שוחט: גם הצעתי הצעה אלטרנטיבית.

אברהם-בייגה שוחט: זה היה על רקע השכר.

אברהם-בייגה שוחט: אמרתי: תואיל המדינה ותכניס את ידה לכיס, תקצה לעניין הזה עוד כמה מאות מיליוני שקלים כדי להתמודד עם הבעיה, ותטפל במקביל בתוכניות הבראה.

אברהם-בייגה שוחט: זאת היתה הדרך היחידה הנכונה לטפל בעניין הזה, ולא דרך חקיקה מעוותת שאין אותה בשום מקום אחר, עם כל מיני הצעות והתפתלויות, עם כל מיני דברים שהם בושה לספר החוקים ועם כל מיני דברים שיצרו את הדבר הכי גרוע שאפשר.

אברהם-בייגה שוחט: ולכן – אני לא יודע איך העניין ייגמר, ויכול להיות שיסתלקו מהחקיקה.

אברהם-בייגה שוחט: אני הבנתי שהישנים יכללו, וחדשים כבר לא – אני רוצה לומר לחברי הכנסת:

אברהם-בייגה שוחט: אם תוך ממש ימים העניין הזה לא מסתייע, והבנתי שזה עוד לא בטוח, יש דרך אחת להתמודד עם הבעיה.

אברהם-בייגה שוחט: אין ברירה, כי יושב ראש רשות מכין תוכנית הבראה, מוכן לקצץ ומוכן לשנות, ונותן מחויבויות מצדו, ומקבל התחייבות של הממשלה – חלקה במענק וחלק אחר בהיתרי אשראי.

אברהם-בייגה שוחט: אבל כשאין את המקור של האשראי בגלל חקיקה של הכנסת, יזומה על ידי חברי כנסת אבל בלבוש חקיקתי שהממשלה הביאה אותו לכאן - - -

אברהם הירשזון: - - -

חיים אורון: אתה לא מדייק, כי היוזמה של חברי הכנסת היתה לעניין של השכר, בלבד.

חיים אורון: ,

אברהם-בייגה שוחט: הממשלה הביאה את זה, אני רק אגיד שכל חברי הכנסת הצביעו בעד.

אברהם-בייגה שוחט: אני לא מאשים את חברי הכנסת, אני מאשים את הממשלה.

אברהם-בייגה שוחט: אני מאשים פה את דידי, שישבה ונתנה אלף הוכחות למה זה בסדר.

אברהם-בייגה שוחט: יש פתרון אחד, ואני לא מציע לעשות סלטות קדימה ואחורה: אם יתברר שהעניין לא יסתדר, אני מציע שהוועדה לא תטפל בעניינים כלשהם עד שיוקצה הכסף.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה לומר גם דברים אחרים.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו מצטמצמים כרגע באותם 1.2 מיליארד – כמה אמרת?

אברהם-בייגה שוחט: ש- 300-400 מיליון הם מידיים והשאר בשנים הבאות, אבל זה ממש חלק קטן מהסיפור.

אברהם-בייגה שוחט: הסיפור הוא יותר מורכב.

אברהם-בייגה שוחט: הסיפור הוא של מחזור, של הלוואות לזמן קצר שלא מתחדשות.

אברהם-בייגה שוחט: אני עדיין רוצה להיות קצת קטגור.

אברהם-בייגה שוחט: אני יודע שהשלטון המקומי חתם על ההסכם, ואני אומר לחבריי מהשלטון המקומי: ההסכם הזה לא יחזיק מים.

אברהם-בייגה שוחט: הוא חסר מקורות.

אברהם-בייגה שוחט: הוא יעשה עוד דבר אחד במדינת ישראל: הוא יצור פער הרבה יותר גדול בין היישובים החזקים נטולי המענק לבין אלה שעברו את התהליך הזה.

אברהם-בייגה שוחט: אז אני לא יודע מתי זה יתפרץ.

אברהם-בייגה שוחט: לא צריך כרגע לגעת בשום דבר, יבוא תקציב ואולי נדבר קצת על העניין, ובשנה הבאה נראה את המצב שיישובים שהיו בתוך ההסדרים האלה הם יישובים עם רמת שירותים הרבה יותר נמוכה מכפי שהיה, והיישובים החזקים, בגלל אלף סיבות, כולל עלויות שכר וריביות – יהיו יותר חזקים.

אברהם-בייגה שוחט: ממשלת ישראל במדיניותה, במו ידיה, תגרום לכך שאנחנו נראה ב- 2005 פער הרבה יותר גדול בין חזקים לחלשים.

2482: בדין העברי נאמר: ראשיתו באונס, סופו בפשיעה.

2482: האונס היה לאנוס את השלטון המקומי עם קיצוצים, מכל מיני סיבות – אם זה מדיניות מאקרו, מדיניות מיקרו, מדיניות שאין לה שום קשר למה שקורה במציאות, אינני יודע.

2482: לאחר תקופה מסוימת הגיעו למסקנה שבאמת, הקיצוץ היה כזה שהרג את כל אלה שהיו בינוניים, חיסל את כל אלה שלא היתה להם תקנה, והביא למצב קטסטרופלי את אלה שהיו טובים, והיו טובים הרבה שנים.

2482: אני, כמי שנבחר בשבוע שעבר בפעם החמישית להיות ראש עיר, אני יכול לומר לך שעברתי כבר הכל, גם בוועדה הזו.

2482: את הכל עברתי.

2482: אני אומר לך, אדוני היושב ראש, ולכם, חברי הכנסת.

2482: הייתי רוצה לחזק את דברי חבר הכנסת שוחט.

2482: בעניין יהזה אתם, חברי הכנסת, הרשות המחוקקת, אתם חייבים לעשות היום רביזיה.

2482: לא רביזיה על בקשות האוצר, אלא רביזיה על החקיקה שאתם עשיתם, שאתם יודעים שהיתה חקיקה לא נכונה.

2482: ולא צריכים לחכות לדקה ה- 90.

2482: והחקיקה הזו, תיקון 31, מלכתחילה טוב היה לו לא בא לעולם.

2482: צריך אומץ לב ציבורי לעמוד מול המצלמות של הטלוויזיה ולהודות: טעינו, בין אם זו היתה יוזמת הממשלה, יוזמת השר או השרים.

2482: צריכים לומר שטעינו.

2482: צריכים לבוא אנשי הרשות המבצעת, אלה שהגו את כל המשבר בשלטון המקומי, ולומר: שגינו לפני שנה וחצי, ועכשיו אנחנו לוקחים את האחריות.

2482: בארצות הברית יש מונח שנקרא accountability.

2482: אין את זה בארץ שלנו.

2482: הכישלון הוא יתום.

2482: אני , כראש עיר, וחבריי ראשי הערים, עומדים בכל יום מול התקפות של השלטון המרכזי, למשל – של היועץ המשפטי לממשלה, שאמר את מה שאמר בשבת האחרונה.

2482: אנחנו נושאים באחריות, ואין לנו את הסמכויות.

2482: אנחנו חוזרים למה שאמרנו.

2482: אני פונה ומבקש.

2482: אני מאד מעריך את המחויבות וההיערכות שלך לשלטון המקומי, כי חוץ מהוועדה הזו, עם קצת שיניים, לא ראינו כלום בבית הזה.

2482: אני פונה אליך : יש לך את הכוח והעוצמה, עם החברים שיושבים פה, לקיים את הדיונים כדי להביא לסיומה את האמנה, בחוק יסוד שבין השלטון המקומי לשלטון המרכזי, כי אם לא נעשה את זה נחזור לדיונים חוזרים ונשנים כל פעם.

2482: זה בידיים שלכם, המחוקקים, בין בהצעת חוק פרטית ובין בהצעת חוק ממשלתית.

2482: חייבים לקדם פעם אחת את מערכת היחסים שבין השלטון המקומי לשלטון המרכזי שנוגע לכל ההיבטים.

2482: אי אפשר לקיים את ההתחייבויות שניתנו, וכמו שאמרה חברת הכנסת רוחמה אברהם – לא צריך לחכות 10 ימים.

2482: צריך במיידי לומר מה קורה עכשיו אם תקרה הסיטואציה, ומייד לקבל החלטה, כי אחרת כל העסק יקרוס.

2482: חבל.

2482: חבל על הזמן.

רוחמה אברהם-בלילא: אני לא רוצה לתאר את כל המשבר שהשלטון המקומי מצוי בו, אבל אני רוצה לדמות את זה למשהו מתחום הרפואה.

רוחמה אברהם-בלילא: נדמה שלפנינו עומד חולה במצב אנוש, ובכל פעם מחדש, כשכואב לו במקום אחר, אנחנו נותנים לו איזשהו רגיעון, איזושהי תרופת אקמול כזו.

רוחמה אברהם-בלילא: בשנה החולפת דיברנו על כך שהשלטון המקומי קורס.

רוחמה אברהם-בלילא: נכון שבמקביל נעשות תוכניות כאלה ואחרות, אבל אני סבורה – ואני מבקשת מאדוני היושב ראש:

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו נמצאים במצב שבתוך שעון החול כבר לא נשאר הרבה.

רוחמה אברהם-בלילא: אין לי צל של ספק שאל"ף, הרצון של מנכ"ל משרד ראש הממשלה ושל מנכ"ל משרד הפנים הוא שריר וקיים.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו רואים שהם פועלים.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל יחד עם זה, גורם הזמן הוא מאד משמעותי, בעיניי, לפחות.

רוחמה אברהם-בלילא: לכן, אדוני היושב ראש, אני מבקשת לשקול את האפשרות להקים ועדה בתוך ועדת הכספים שתורכב מנציגות של השלטון המקומי, וכמובן – שני המנכ"לים המכובדים, שיישבו יום יום ושעה שעה וימצאו דרכים חלופיות על מנת שלא ניקלע למשבר בזמן אמת.

חיים אורון: אני נענה לאתגר של רון נחמן.

חיים אורון: אמרתי בוועדה לפני כחודש – אנחנו לא יכולים להשתחרר מאחריות.

חיים אורון: אני הצבעתי בעד החוק.

חיים אורון: טעיתי.

חיים אורון: אני יכול להגיד שהטעו אותי, אבל מה זה משנה?

חיים אורון: אני הרמתי את היד.

חיים אורון: התחלנו בחוק אחד, גמרנו בחוק אחר, אמרו לנו דברים שלא מתקיימים.

חיים אורון: נאמרו לנו דברים שלפי דעתי, מי שאמר לנו אותם צריך היה לדעת שהם לא מתקיימים, ובעצם השתמשו בנו בתור מכשיר הבראה לרשויות המקומיות.

חיים אורון: אני לא התכוונתי לזה.

חיים אורון: אני התכוונתי לחוק שיאפשר להעביר משכורות, ולא לחוק שיעשה מהפכה ברשויות המקומיות.

חיים אורון: תפסו עלינו טרמפ, ונכשלנו בסיפור עם הבנקים.

חיים אורון: אגב, זה לא מקרה ראשון.

חיים אורון: מקרה הזה פה הוא מאד כואב, כי הוא קשור באנשי ציבור שיש להם מעמד ציבורי.

חיים אורון: אני חי במגזר כזה כבר 8 שנים.

חיים אורון: אין אשראי מהבנקים.

חיים אורון: הכל סגור, רק מחזירים חובות.

חיים אורון: עסקים חיים, ככה חיים.

חיים אורון: ואין מי שירים את הנטל הזה כי זה לא בדיוק סקטור שיכול לצעוק את הצעקה שהוא היה רוצה לצעוק.

חיים אורון: ואני לא רוצה לדבר על חוק גל.

חיים אורון: אתם זוכרים את הסיפור הזה, של חוק גל?

חיים אורון: מה שהיה פה עכשיו זה מהלך בלתי אפשרי.

חיים אורון: דבר אחד אני מבקש, גדעון – אם אתם התחייבתם לבנקים שתיקון 31 לא ישתמשו בו מדצמבר, 2004 – תוציאו אותו מספר החוקים.

חיים אורון: אל תסכמו בבג"ץ איזשהו סידור.

חיים אורון: אם יתברר שהחוק לא בסדר, אז צריך למצוא את הדרך הפרלמנטרית, והיא קיימת, לנכות אותו מספר החוקים.

חיים אורון: אגב, יכול להיות שזה אחד הדרכים לאותת למערכת הבנקאית שנכנסה לרגליים האחוריות, שהכנסת לא מתכוונת להפוך את זה לשגרה.

חיים אורון: לגופו של עניין – זה לא מקרה ראשון.

חיים אורון: יש כלי שפעם השתמשו בו בנדיבות רבה יותר.

חיים אורון: אני לא מציע להשתמש בו באותה מידת נדיבות שבה השתמשו בעבר, אבל יכול להיות שבמקרה הזה הוא היה פותר חלק מהבעיה, לפחות לפרקי זמן, או במקרים מסוימים.

חיים אורון: קראו לכלי הזה – ערבות מדינה.

חיים אורון: אני זוכר את הסדר הקונברסיה של שנות ה- 80, תחילת שנות ה-90.

חיים אורון: היה שם רכיב של ערבות מדינה.

חיים אורון: כלומר, באה המדינה ואמרה: אנחנו ערבים על חלק מהחוב כלפי המערכת הבנקאית, כי המערכת הבנקאית היתה אז פחות עצמאית מכפי שהיא היום, ולא באו הבעלים מארצות הברית להגיד: מה אתם עושים עם הכסף שלנו.

חיים אורון: אז הכל היה יותר משפחתי, וגם אז זה היה.

חיים אורון: אי אפשר לקיים מערכות כאלה בלי אשראים.

חיים אורון: הרי מה שקיים פה מובן.

חיים אורון: אי אפשר לקיים את זה בצורה הזו.

חיים אורון: אם הכל הוא בשיקול נטו של בנק מול רשות מקומית, הרי גם אם רחובות תקבל אשראי, אני יכול להגיד לכם שמות של רשויות שלא תקבלנה.

חיים אורון: ואז עוד פעם יפעל אותו מנגנון שמי שחזק יסתדר, ומי שחלק יהיה מוכה יותר.

חיים אורון: אני לא מציע מהשרוול את המנגנון של ערבות מדינה ובאיזה היקפים, אבל אני יודע שבכמה כלים זה קיים.

חיים אורון: בעסקים קטנים זה קיים בדרגה שניה או שלישית.

חיים אורון: אני לא מכיר דרך אחרת, אם רוצים להיות מעשיים.

חיים אורון: אז אם התיזה של שר האוצר אומרת: תסדרו בשוק, אז אם מסתדרים בשוק זה באמת נראה ככה.

חיים אורון: כשאומרים לאוצר ערבות מדינה הם קופצים לשמיים.

חיים אורון: אז אם לא ערבות מדינה, תציעו כלי אחר.

חיים אורון: אני לא מאמין שמבלי רשת בטחון נוספת שאתם תמציאו אפשר יהיה להגיע לעבודה סבירה עם המערכת הבנקאית, גם לאור מה שקרה פה בחוק המיוחד הזה, וגם – מה לעשות?

חיים אורון: רמת האמון עם הקליינט הזה לא נמצאת היום בשיאה, מסיבות שיכול להיות שהבנקאים יכולים להסביר אותן מצוין, כולל הרשויות שהן לא בדיוק מסודרות וחזקות כמו נשר ורחובות, גם להם יש את הסיפורים שלהם.

חיים אורון: דיברו אתנו על זה.

חיים אורון: הם אמרו לנו: מה אתם רוצים, זה לשפוך כסף בלי לראות בכלל איך הוא חוזר.

חיים אורון: אז אין ברירה.

חיים אורון: אי אפשר לזרוק את הילד הזה לרחוב ולראות איך הוא מסתדר.

חיים אורון: הוא לא מסתדר.

חיים אורון: הוא שובר את הראש כל פעם מחדש.

חיים אורון: לכן, לפי דעתי, צריך לתקן את החוק.

חיים אורון: צריך להגיד שהחוק צריך להיות מתוקן, ואם לא מתכוונים להשתמש בו צריך להוציא אותו מספר החוקים.

חיים אורון: הוא לא יכול להישאר שם כמו אות מתה, שמישהו פעם ירצה לשלוף אותו.

חיים אורון: הוא לשלוש שנים.

חיים אורון: דבר שני – צריך ליצור מחדש מבנה, או ליצור מבנה שיש בו איזה מנגנון נוסף למנגנון של הבנקים.

2482: של הבטוחות?

חיים אורון: אני לא רוצה לשלוף עכשיו דברים, אבל הוא קיים בכמה מקומות – הוא קיים בחברת חשמל.

דב קהת: אנחנו עשינו הסכם עם הממשלה שכלל 6 מרכיבים.

דב קהת: 3 מרכיבים בוצעו כפי שרואה החשבון בר לב הזכיר: מענקי האיזון, מענקי ההבראה וחתימת ההסדר עם ההסתדרות.

דב קהת: מרכיבים מאד חשובים בוצעו.

דב קהת: מה שלא בוצע זה הלוואות ההבראה, הלוואות הפיתוח, מחזור המלוות.

דב קהת: גם שלחו אותנו אל שרת החינוך בנושא החינוך, והבנקים.

דב קהת: אנחנו, מצדנו, הודענו שההסכם עם הבנקים, כלומר- שמי שלא נכנס עד ה- 31 לדצמבר לא ייכנס להסדר – הוא מקובל, וגם מהבחינה הזו ביטול החוק הוא מקובל עלינו.

דב קהת: אני חושב שבדיעבד, יכול להיות שבאותה עת שבה חוקקו את החוק לא היתה ברירה אחרת, אבל היום מבינים שזה רק פוגע במערכת.

דב קהת: כמובן, לגבי הבנקים זה גם הלוואות אשראי אבל בלי לבצע את כל הנושא של ההלוואות, המערכת הזו אינה שלמה.

דב קהת: אני רוצה להזכיר שההסכם לגבי גובה מענק האיזון היה מותנה בזה שיש מחזור.

דב קהת: כלומר, ברגע שאין מחזור אין את המקורות כדי לסגור את המערכת כמערכת שלמה, ולכן על ההסדר הזה להתבצע במלואו.

יצחק הרצוג: אני אומר גם בנוכחותו של אילן כהן – באותו ערב שחתמנו על החוק, התבררה בעיה משפטית שהעלה חבר הכנסת שוחט – היו פה נציגי הבנקים, ונכנסנו אל היושב ראש, אברהם הירשזון לחדר, ודורון קלאוזנר אמר:

יצחק הרצוג: אנחנו מוכנים להתחייב לפרוטוקול שלא נממש אף שיעבוד שלנו, רק אל תכניסו את הסעיף הזה לחוק.

יצחק הרצוג: אני הצעתי להוריד את המילה "שיעבוד", ודידי לחמן מסר והאוצר עמדו על הרגליים.

יצחק הרצוג: דווקא גדעון בר לב לא היה מעורב, וחבל, כי אם הוא היה מעורב ההצעה שלנו היתה מתקבלת, אני יודע את זה.

יצחק הרצוג: נוצר מצב ממש אבסורדי, כלומר- חקיקה שגרמה לפלונטר שכמעט אי אפשר לפתור.

יצחק הרצוג: הפתרון היה מאד פשוט.

יצחק הרצוג: הרי הבנקים כמעט לא מממשים עיריות.

יצחק הרצוג: אין חיה כזו.

יצחק הרצוג: אף פעם.

יצחק הרצוג: כשהיה הסדר נושים זה היה רק בעירית טייבה, וזה היה בהסכמה ובצו של בית משפט.

יצחק הרצוג: הבנקים אמרו: לא נממש בחצי השנה הזו.

יצחק הרצוג: החוק הזה יגיע נגד נושים לא מובטחים.

יצחק הרצוג: היתה פה מהומת אלוהים.

יצחק הרצוג: החוק הזה עבר כי לא היתה שום ברירה אחרת, מכיוון שהאוצר ומשרד המשפטים כופפו אותנו.

יצחק הרצוג: לסיבוב הבא אני אומר: צריך לנכות את ההצהרות האלה.

יצחק הרצוג: זה לא אמיתי, זה לא עומד בשום מבחן מציאותי.

יצחק הרצוג: צריך לאפשר לבנקים להזרים את האשראי, לא לפגוע בהם, במעמדם הבינלאומי, אבל אם הם ממשיכים לעשות שריר, אני גם אומר שאפשר לשקול נקיטת צעדים ציבוריים נגדם.

יצחק הרצוג: אבל בפועל, אי אפשר להמשיך במצב הקיים, לא לכאן ולא לכאן.

2186: קודם כל, צדק חבר הכנסת שוחט.

2186: אני אמרתי את הדברים האלה – שבתוך שנה אנחנו חוזרים שוב, וכל אותן רשויות קטנות שעשו אתן את ההסכמים, כולן התמוטטו, כי ההסכמים הם לא על בסיס איתן, לא על הכנסות ברורות.

2186: ברוב היישובים הקטנים, יש להבין את זה, אין הכנסות – לא מתעשייה, לא ממסחר, אלא אך ורק מארנונה של בתים.

2186: לכן צדקנו.

2186: הדבר השני – חברת הכנסת רוחמה אברהם, אכן הגיע הזמן להקים איזושהי ועדת משנה, ושהיא לא תעסוק רק בחולאים היום יומיים אלא בשאלה איך פותרים אחת ולתמיד את הבעיה של השלטון המקומי.

2186: מה אני יכול לומר לכם?

2186: אני, כראש עיר שמנהל את העיר שלו 28 שנה – כל 28 השנים אני פה במאבקים, ללא הפסקה.

2186: אם הרשויות המקומיות נכנסות להתחייבויות בגלל הטיפשות שלנו, אנחנו – כי אם היועץ המשפטי לממשלה אומר שהוא יחייב אותנו מחויבות אישית, אני מציע לכל חבריי להפסיק.

2186: ברגע שהמדינה לא נותנת תקציבים, אנחנו לא צריכים למשוך.

2186: כי מה אני מושך מהבנק?

2186: כל האשראים האלה אני לא צריך למשוך אותם.

2186: אני מושך כי שרת החינוך קיצצה בחינוך, אז אני צריך לאזן.

2186: אני מושך כי הרווחה קיצצו, ואני רוצה להמשיך לתת את השירותים לאזרח, כי בסופו של דבר היד הפעילה של הממשלה זה אנחנו, כשלטון מקומי ולא משרדי הממשלה.

2186: נכנס מנכ"ל חדש למשרד ראש הממשלה.

2186: אני מצפה שברגע שאנחנו חתמנו על הסכם, אני מציע שההסכמים האלה ימולאו.

2186: לא יכול להיות שאנחנו יושבים עם שר האוצר וכל הפקידות הבכירה, לפני חודשיים, ומסכמים על דברים.

2186: אז החליטו על נושא אחד – אפילו לא פתרו את השני, ושוב אנחנו צריכים להגיע לוועדת הכספים, ושוב מאבקים, ושוב מלחמות, ותאמינו לי – אין לנו זמן לעבוד ברשות.

2186: אנחנו כל הזמן פה, בוועדת הכספים.

2186: אנחנו רוצים לעבוד ביישובים שלנו.

2186: גם כחבר כנסת לשעבר אני יודע שוועדת הכספים היא אולי הוועדה היחידה שיש לה שיניים.

2186: אתם צריכים להגיד לממשלה, שאם הנושא הזה של השלטון המקומי לא ימצא את פתרונו – לא נעביר תקציבים.

2186: תעמדו על הרגליים האחוריות.

יחיאל חזן: לצערי הרב, כבר בישיבת סיעת הליכוד הראשונה, במשרד ראש הממשלה, כאשר הציגו את התכנית הכלכלית, אני התלוננתי על כך שהולכים לקצץ במענקי האיזון, ואף יותר מכך – אני אמרתי לשר האוצר, וגם למאיר שטרית, השר במשרד האוצר, שהם פשוט יורים ברגליים.

יחיאל חזן: לא סוד הוא שהשלטון המקומי הוא הזרוע הביצועית של הממשלה.

יחיאל חזן: אנחנו יודעים שכל הקיצוץ במענקי האיזון בא להשלים את התפקוד של רשות מקומית שבסך הכל היא לא מבוססת, אין לה אזורי תעשיה, והיא לא מסוגלת להחזיק את עצמה.

יחיאל חזן: בקיצוצים האלה הממשלה גזרה על הרשויות מוות כלכלי.

יחיאל חזן: לצערי הרב, גם אני, כחבר כנסת, תמכתי בתקציב, למרות שהערתי את עיניהם של ראש הממשלה ושר האוצר.

יחיאל חזן: אדוני, יושב ראש הוועדה.

יחיאל חזן: לא יכול להיות מצב שיושב פה גם נציג ראש הממשלה, מנכ"ל המשרד, וגם נציג שר הפנים – מנכ"ל משרד הפנים, ולומר לנו שיש בעיה של מימון הבנקים.

יחיאל חזן: הרי הדבר הזה היה ידוע לכולם.

יחיאל חזן: זה לא התגלה פתאום.

יחיאל חזן: זה לא משהו שפתאום נולד.

יחיאל חזן: לא יכול להיות שיחשבו שחברי הכנסת שיושבים פה הם אנשים שלא מבינים עניין.

יחיאל חזן: גם ראשי הרשויות שצריכים לתת שירות לאזרח, צריכים כלים כדי לתת לאזרח את השירות.

יחיאל חזן: אני חושב שטוב תעשה, אדוני היושב ראש, אם תפסיק את עבודת הוועדה, עד אשר נבהיר לממשלה שאנחנו לא מתכוונים יותר לתת פתרונות אד הוק.

יחיאל חזן: כל פעם שיש בעיה – סמוך.

יחיאל חזן: אנחנו חוטאים למטרה, חוטאים כלפי הציבור ששלח אותנו לכאן.

יחיאל חזן: אנחנו לא מנהלים את ההחלטות שלנו בדרך שהיא נכונה.

יחיאל חזן: אמר פה לפני רגע מנכ"ל משרד ראש הממשלה: דיברתי עם הבעלים של בנק אוצר השלטון המקומי, דיבר פה גדעון בר לב, הדברים האלה לא חדשים.

יחיאל חזן: נטפלים לראשי הרשויות על כך שהם מחזיקים מנגנונים מנופחים.

יחיאל חזן: אז בסדר, כבר מקצצים, הם הגישו תוכניות הבראה.

יחיאל חזן: הם כבר רוצים לעשות הכל.

יחיאל חזן: לוקחים את כל השלטון המקומי ועושים ממנו מקשה אחת.

יחיאל חזן: מדוע שלא נפריד פעם אחת בין הרשויות של המגזר הערבי לבין רשות מקומית שעומדת בתוכנית הבראה, עומדת בהתחייבויות, עומדת עם החשב של המשרד שמחזיק את ראש הרשות כמו סוס ומנווט אותו, וניתן פתרון לכל רשות באופן נפרד?

יחיאל חזן: אבל לא יכול להיות מצב שנטיל את זה עכשיו על הבנקים.

יחיאל חזן: צודק חבר הכנסת שוחט, שהבנק לא יהיה מוכן עכשיו לתת את החכה .

יחיאל חזן: הוא צודק.

יחיאל חזן: מה אתם רוצים מהבנקים?

יחיאל חזן: מצאתם עכשיו על מי להפיל את האשמה?

יחיאל חזן: מי שאשם זו התוכנית הכלכלית שהציג שר האוצר בגיבוי של ראש הממשלה.

יחיאל חזן: אם רצו לבוא ולקצץ ולשתות את הדם לשלטון המקומי היו צריכים קודם כל לשבת אתו, לשבת על תוכניות ההבראה, ואחרי כן להביא את זה לכנסת.

יחיאל חזן: אני מודה ומתוודה – רציתי להיות לויאלי למפלגה ששלחה אותי והצבעתי בעד התקציב.

יחיאל חזן: ידעתי שזה יגרום נזק לרשויות.

יחיאל חזן: אבל עד לאן?

יחיאל חזן: עד לאן?

יחיאל חזן: לא יכול להיות מצב שאו שצוחקים עלינו או שאנחנו צוחקים על הרשויות.

יחיאל חזן: נביא אותם בכל פעם לשולחן הזה.

יחיאל חזן: צריך לתת מענה אמיתי שנותן, מצד אחד, לרשויות לנהל את עצמן בצורה עסקית, ובצורה שתיתן גם שירות לציבור, מצד שני.

יחיאל חזן: אמרתי את הדברים גם כאשר רצו לקצץ בהסעות לתלמידים.

יחיאל חזן: נתתי כדוגמה את המועצה האזורית שומרון.

יחיאל חזן: אמרתי שבקיצוץ של 20% בהסעות יהיה קיצוץ של 5 מיליון שקל בהסעות במועצה האזורית שומרון.

יחיאל חזן: אמרו לי שזה לא יכול להיות.

יחיאל חזן: אי אפשר לבוא בכל פעם לחברי הכנסת, להביא את ראשי הרשויות, ליזום דיון ובסופו של דבר הם ילכו מכאן כאשר הבעיה לא נפתרה.

יחיאל חזן: אני מודיע לך, אדוני היושב ראש, שאם אתה באמת רוצה לפתור את הבעיה – זה שהבאת לפה לדיון את הצעת החוק כדי לשלם את המשכורות, אנחנו צריכים לבוא בידיים נקיות גם לציבור ששלח אותנו לפה וגם לראשי הרשויות שעומדים כבשר תותחים מול הציבור ולומר את הדברים לממשלה.

יחיאל חזן: אנחנו צריכים לתת מענה אמיתי.

יחיאל חזן: צריכים, אולי, פעם אחת, להבחין בין ראש רשות לראש רשות, ולבחון פעם אחת את העניין הזה.

יחיאל חזן: אמר את זה חבר הכנסת אורון.

יחיאל חזן: אם הבנקים לא נותנים כסף, יש פטנטים אחרים.

יחיאל חזן: אם המדינה לא מאמינה לרשויות המקומיות, וחושבת שהן לא מסוגלות לתת פתרונות, ושהן ימשיכו להשתולל למרות שיש חשבים, אז שהיא תיקח את הניהול.

יחיאל חזן: שתשים אנשי מקצוע.

יחיאל חזן: כבר ראינו מה קרה בעיר לוד.

יחיאל חזן: הביאו לשם ועדה קרואה.

יחיאל חזן: ונו, מה קרה?

יחיאל חזן: פתרו את הבעיה?

יחיאל חזן: לא פתרו את הבעיה.

יחיאל חזן: אנחנו עושים את החוק לפלסתר.

יחיאל חזן: אנחנו צריכים לתת מענה אמיתי, ואם הממשלה לא מסוגלת לתת מענה, אנחנו הם אלה שצריכים.

אברהם הירשזון: אבל אי אפשר לעשות את זה.

יחיאל חזן: אפשר.

אברהם הירשזון: אתה ביקשת להפסיק את ישיבות הוועדה.

יחיאל חזן: לא.

יחיאל חזן: שהממשלה תדע כמה חמור העניין הזה.

יחיאל חזן: הממשלה עוסקת בהתנתקות שהיא אסון למדינה, במקום להתעסק בבעיות החברתיות, האמיתיות.

יוסי ג'ינו: הלוואי והייתי מוצא את מקומי בישיבה הזו.

יוסי ג'ינו: פה דנים בכלל בצרות של עשירים.

יוסי ג'ינו: הבנקים יתנו כספים?

יוסי ג'ינו: יתנו הלוואות?

יוסי ג'ינו: מי שמדבר פה יש לו איך להחזיר את ההלוואות.

יוסי ג'ינו: איפה הרשויות הקטנות?

יוסי ג'ינו: הלכו וקיצצו לנו את מענקי האיזון, כאשר הגביה שלנו נמצאת במסגרת מסוימת.

יוסי ג'ינו: נעלה את אחוז הגביה ב- 15-20 אחוז, וניקח הלוואות, ומאיפה נחזיר?

יוסי ג'ינו: יגידו לנו בעוד שנתיים-שלוש שאין לנו זכות קיום ואנחנו צריכים ללכת הביתה.

יוסי ג'ינו: כרגע אנחנו לא יכולים לקחת הלוואות כי אין לנו יכולת להחזיר הלוואות, ולכן צריך לפצל את זה לשניים.

יוסי ג'ינו: גם אם הבנקים ירצו לתת לנו, לא נוכל להחזיר.

יוסי ג'ינו: לכן, אדוני היושב ראש, אני אומר לך שעוד הולך להתנהל בינינו רומן ארוך.

יוסי ג'ינו: יכול להיות שחלק מהחברים כאן יעזבו את ועדת הכספים כי תיפתר להם הבעיה עם הבנקים, אך הרשויות הקטנות ממשיכים לנהל אתך, אדוני היושב ראש, רומן ארוך.

יוסי ג'ינו: כי יש לנו רק דלת אחת שהיא פתוחה, והיא הדלת של ועדת הכספים.

יוסי ג'ינו: תודה לאל שהמציאו את הפטנט הזה של ועדת הכספים אחרת – עם מי היינו מדברים?

יוסי ג'ינו: לכן אני מציע לחלק את הבעיה לשניים – אחת, הרשויות הקטנות שחיות רק מהמענק, וצריכות אותו, ושניים – הרשויות הגדולות יותר שיכולות להחזיר את הכסף.

איוב קרא: אני חושב שרוב הדברים נאמרו.

איוב קרא: אני רוצה להוסיף דבר קטן אחד.

איוב קרא: השלטון המקומי עבר בשנתיים האחרונות את אחת התקופות הקשות, אולי.

איוב קרא: היה ניסיון לעשות רביזיה, רפורמה בכל מה שקשור לרשויות.

איוב קרא: אני לא יודע כמה זה הצליח.

איוב קרא: אני, לפחות, מתרשם שזה היה ניסיון כושל.

איוב קרא: היה ניסיון לאחד רשויות.

איוב קרא: נעשה פיילוט.

איוב קרא: זה לא גובה, לדעתי, על ידי השלטון המרכזי.

איוב קרא: גם פורקו רשויות והיתה הזנחה פראית של כמה חודשים.

איוב קרא: איש לא איכפת לו שנמצאים במצוקה הכי קשה.

איוב קרא: זאת אומרת, שאלה שחוברו ואלה שפורקו – ואני מדבר על 12 פיילוטים – לא גובו על ידי השלטון המרכזי.

איוב קרא: זה נותן סימן רע מאד להמשכיות בסוגיה הזו.

איוב קרא: אני קורא לממשלה, קודם כל, לחשוב על איך מגבים את אלה שפורקו, ואלה שרוקנו, כי אי אפשר להתייחס אליהם כאל מובן מאליו.

איוב קרא: היה בהם שינוי ורפורמה, ושינויים מרחיקי לכת בחלקם, וצריך לתת על כך את הדעת.

איוב קרא: התייחסתם אליהם כאל עוד רשויות וזה לא נכון לעשות את זה.

איוב קרא: אני חושב שהתקופה הקשה תימשך אם נמשיך במתכונת הנוכחית.

איוב קרא: אני חושב שצריכה להיות יוזמה, אדוני היושב ראש, שלך, להקים ועדה מיוחדת לנושא השלטון המקומי, שתביא המלצות תוך כמה חודשים.

איוב קרא: אני חושב שישבנו בוועדה הזו הכי הרבה על הנושא של השלטון המקומי.

איוב קרא: למה לא צריך ראש רשות לדעת בכל שנה כמה הוא מקבל ומה הוא לוקח, מבלי להתאמץ?

איוב קרא: מבלי לבוא לפה?

איוב קרא: הוא לא יודע.

איוב קרא: אני שמח שבתקציב החדש יש החזר של 840 מיליון שקל במענק האיזון, אבל לדעתי זה לא יספיק אם הסוגיה הזו לא תיפתר, וצריך כבר ללכת יחד לתקציב החדש, למצוא הסדר בסוגיה הזו.

איוב קרא: אולי להגדיל את מענק האיזון אם לא נפתרת הבעיה הזו, ובמקביל – להביא המלצות, אולי בחקיקה, כך שבתקציב 2006 אפשר יהיה לבשר בשורה טובה סוף סוף, במיוחד לרשויות הקטנות, שאין להן הכנסות מלבד ארנונה של מגורים.

איוב קרא: צריך לחשוב איך לוקחים מחזקים ונותנים לחלשים.

איוב קרא: לאחרונה בדקו באחת הרשויות, מבלי להיכנס לשמות, והצליחו להוציא כמה מיליונים לרשויות אחרות.

איוב קרא: אז אולי צריך לעשות רפורמה או חשיבה מחודשת בקשר לשטחי שיפוט, בקשר לכל מיני דברים שקורים.

איוב קרא: אולי כך נפתור בעיה.

אורית נוקד: רוב הדברים באמת נאמרו.

אורית נוקד: הריטואל הזה חוזר על עצמו, ואנחנו נפגשים וכלום לא משתנה.

אורית נוקד: צריך לדאוג שקודם כל, בתקציב יצא סכום גדול יותר למענקי האיזון.

אורית נוקד: זה, באמת, על מנת לפתור את הבעיה של הרשויות החלשות.

אורית נוקד: הדבר השני – שהחוק שחוקק לטובת העובדים, כי הרי זו היתה הכוונה של כולם, שזה חוק שגרם לבנקים להתנהג כצפוי, צריך למצוא דרך לבטל אותו.

אורית נוקד: אני די מתלבטת אם צריך להקים ועדת משנה או להמתין עוד תקופה, כי אני מאמינה שמנכ"ל משרד הפנים ומנכ"ל משרד ראש הממשלה יעשו הכל על מנת להוציא את כולנו מהברוך הזה.

אורית נוקד: כרגע אין לי דעה בעניין.

אברהם-בייגה שוחט: התקציב לא גדל.

אברהם-בייגה שוחט: מענקי האיזון לא גדלו בין 2004 ל- 2005.

אברהם-בייגה שוחט: נכנסו לבסיס, לא עשו קיצוץ.

אברהם-בייגה שוחט: הכניסו את מה שהם רצו באמצע השנה.

אברהם-בייגה שוחט: גודל מענק האיזון השנה, ב- 2005, הוא 3 מיליארד שקל ובפועל הוא היה אותו הדבר ב- 2004 עם התוספות שניתנו.

קריאות: - -

איוב קרא: סלח לי, יש תוספת של 840 מיליון

גדעון בר לב: לא.

גדעון בר לב: 540 מיליון על בסיס 2004 הלא מקוצץ.

אברהם-בייגה שוחט: בפועל, כמה היתה המסגרת?

גדעון בר לב: אני אומר לך – יש תוספת של 500 מיליון נטו.

אילן כהן: אל"ף, אם תקום ועדה במשרד הפנים, או אם ועדת הכספים תחליט שהיא לוקחת יוזמה – אני אברך על זה.

אילן כהן: אני אהיה מוכן להשתתף בדיונים שלה, ולעזור.

אילן כהן: אני רוצה להזכיר רק כמה דברים, בכל זאת, כדי שמצפונם של חברי הכנסת פה יהיה נקי, בנושא תיקון 31.

אילן כהן: אני רוצה להזכיר לכם איפה היינו כשהחוק הזה חוקק.

אילן כהן: יכול להיות שצריך לשנות אותו היום.

אילן כהן: שום דבר לא נכון לכל התקופות.

אילן כהן: היינו במצב שהיו כ- 100 תוכניות הבראה על השולחן, אבל נחתמו בפועל 11 תוכניות עם ההסתדרות.

אילן כהן: לא היה הסכם.

אילן כהן: זה היה באוויר.

אילן כהן: עד היום לרשויות המקומיות יש גירעון של כמעט 8 מיליארד שקל.

אילן כהן: אלה לא דברים קטנים.

אילן כהן: היו עשרות רשויות שהיו בעיקולים של מאות מיליוני שקלים.

אילן כהן: היו רשויות בודדות עם עיקולים של מיליוני שקלים.

אילן כהן: לכן, להגיד לשלם להם זה היה הולך לא רק לבנק, אלא לעוד כמה גורמים.

אילן כהן: רצינו לשלם משכורות, ויש איזה כלל שבכל זאת צריך להקפיד עליו כמדינה, שמדינה לא משלמת שכר.

אילן כהן: רצינו לשלם משכורות, והבנו את גודל המצוקה.

אילן כהן: כמי שישב בבית הדין הלילי אצל השופט אדלר כמה לילות אני רוצה לומר לכם שאם לא היו לנו את תיקון 31, חלק מהרשויות לא היו מסוגלות לשלם שכר עד היום.

אילן כהן: אני לא יודע איך בלוד היו משלמים שכר.

אילן כהן: אז נניח שהחוק הזה היה מיותר - - -

גדעון בר לב: הבעיה לא היתה עיקולי בנקים.

גדעון בר לב: הבעיה היתה עיקולי ספקים, והחוק הזה נועד למנוע עיקולי ספקים ולתת אפשרות לשלם משכורות.

אברהם-בייגה שוחט: אז אם - - למה - - לבנקים?

אילן כהן: אין חוק שמאפשר לך להפלות בין נושים.

אילן כהן: לכן, מה שעשינו – החוק הזה נועד רק לדבר אחד בלבד: לשלם משכורות.

אילן כהן: לא נהנתי לעשות חוק כזה נגד הבנקים.

אילן כהן: ואני אומר לכם: גם אם צריך לשנות זה דיון ראוי, אבל בלי החוק הזה לא ניתן היה לשלם שכר.

אילן כהן: בוא נגיד את האמת.

אילן כהן: הצלתם אותנו בעניין הזה, ואם צריך לשנות – נשנה.

אילן כהן: לגבי המדינה, אני אומר שוב: אנחנו צריכים לקחת כמה ימים כדי לראות מה אנחנו יכולים להוציא מהבנקים.

אילן כהן: אני אומר שזה קרוב לפתרון.

אילן כהן: היה ואנחנו לא נדע לפתור את זה בטווח של כשבוע, נצטרך להתכנס פה ולערוך דיון, בנוכחות האוצר, החשב הכללי, משרד הפנים וגם אני אבוא – ונמצא פתרונות.

אילן כהן: מישהו אמר כאן accountability.

אילן כהן: זה ה- accountability של המדינה.

יצחק הרצוג: מתי הכסף יזרום?

יצחק הרצוג: הם חנוקים.

אברהם הירשזון: אני מבקש לסכם, ברשותכם.

אברהם הירשזון: ועדת הכספים אוהדת מאד את הרשויות המקומיות, ואתם יודעים שאנחנו מנהלים ישיבות רבות בנושא הזה, משום שזו בעיה.

אברהם הירשזון: דבר שני – אני מבקש לשפוט כל דבר ברוח הזמן, כי קל מאד לבוא לאחר מכן ולומר דברים שלא ברוח הזמן.

אברהם הירשזון: ברוח הזמן – אנשים היו במצוקה ולא קיבלו שכר, וזה מה שעמד לנגד עיני כל חברי הוועדה, למרות שחבר הכנסת שוחט אמר שצריך תמיד לפתור גם את הדבר הכללי, אבל ידענו להפריד בין העניין הזה.

אברהם הירשזון: כאשר המדינה באה עם חוק – ואנחנו לא ביקשנו דווקא חוק, אלא ביקשנו טיפול מזורז בבעיה, מה שהיה בפנינו זה היה החוק.

אברהם הירשזון: ובעזרת החוק, רוב האנשים שעובדים ברשויות המקומיות קיבלו את שכרם.

אברהם הירשזון: מי שמזלזל בזה יכול לזלזל.

אברהם הירשזון: אני, כשאני רואה אדם שלא מקבל שכר במשך שנה שלמה, לא יכול לזלזל בנושא.

קריאה: אין ויכוח.

אברהם הירשזון: דבר שלישי – כאשר הצעת החוק הזו באה אתם התייחסתם לעניין הזה,והערתם את ההערה, חברי הוועדה.

אברהם הירשזון: אם אינני טועה – נציגת משרד המשפטים דידי לחמן אמרה שהנושא הזה, אם הבנקים לא יתנו אשראי – יכול לבוא לידי פתרון, שהמדינה תדאג לזה, ואם יהיה צורך – יועמד אשראי.

אברהם הירשזון: זה מה שנאמר.

אברהם הירשזון: עכשיו ישנם שני דברים.

אברהם הירשזון: אל"ף, מאחר והמדינה אמרה שהיא תעמיד אשראי, וזה מה שעמד נגד עינינו כאשר נשאלו השאלות, אם הנושא הזה לא מוצה – צריך להעמיד את האשראי, אין מנוס.

אברהם הירשזון: כך אמרתם, כך צריך לעשות.

אברהם הירשזון: דבר שני – אני בהחלט לא רוצה להוציא את הבנקים נקיים מכל העניין, כי אפשר היה לבוא אתם לידי פשרה.

אברהם הירשזון: הם היו פה, והם לא רצו להגיע לידי פשרה.

אברהם הירשזון: הם התבצרו בעמדות שלהם.

אברהם הירשזון: אני זימנתי אותם אלי לחדר.

אברהם הירשזון: הם היו בחדר שלי, ובחדר השני ודנו אתם.

אברהם הירשזון: ראשי הבנקים אפילו לא הטריחו את עצמם לבוא לכאן אלא ישבו בתל אביב והכל התנהל בטלפונים.

אברהם הירשזון: אני אומר לך דבר אחד: גם שם היו מחשבות שהן לא בדיוק נקיות, אולי, אני לא יודע, אבל אפשר היה באותו זמן להגיע לסיכום עם הבנקים, וזה כמעט היה ניתן לפתרון.

אברהם הירשזון: עמדנו בפני סיכום, ובתל אביב קיבלו הוראה – אל תחתמו על שום דבר.

אברהם הירשזון: אני גם לא רוצה לומר מה אמרו לי באופן אישי.

אברהם הירשזון: אבל לא זאת הבעיה.

אברהם הירשזון: הבעיה היום שהמצוקות הן קשות.

אברהם הירשזון: יש דברים שצריך לפתור למחר בבוקר, ויש דברים שהם ארוכי טווח יותר.

אברהם הירשזון: לכן אני אומר לכם – אני לא אפסיק את ישיבות הוועדה.

אברהם הירשזון: את ישיבות הוועדה לא מפסיקים בכל דבר, אלא בדבר חמור מאד.

אברהם הירשזון: אני כן אומר לכם שאני חושב שהמדינה צריכה למצוא פתרון.

אברהם הירשזון: היא חוקקה את החוק הזה והיא לקחה בחשבון שיכולה להיות בעיה.

אברהם הירשזון: דבר שני – אני לא מתעסק היום עם הבנקים.

אברהם הירשזון: יותר אשמים או פחות אשמים, אני לא חושב שהם נקיי כפיים בנושא הזה.

אברהם הירשזון: דבר שלישי – אני מקים ועדה בראשות חברי הכנסת יחיאל חזן ואברהם בייגה שוחט.

אברהם הירשזון: אתם יכולים לצרף עוד אדם או שניים.

אברהם הירשזון: מרגע זה אתם צוות שעובד מול משרדי הממשלה, מול החשב הכללי, מול הרשויות המקומיות, ומול מרכז השלטון המקומי, כדי להתכנס מיד ולהביא לנו את דעתכם.

אברהם הירשזון: אני מודה לכם.

אברהם הירשזון: שינויים בתקציב לשנת הכספים 2004

אברהם הירשזון: אנחנו עוברים להעברות תקציביות .

אברהם הירשזון: הבקשה הראשונה – 688 689.

טמיר כהן: הבקשה שמונחת לפניכם היא בקשה שעלתה בשבוע שעבר ולא אושרה.

טמיר כהן: ביקשתם התייחסות של משרד הפנים.

טמיר כהן: נמצא פה מנכ"ל המשרד.

גדעון בר לב: מדובר כאן על העברה של 42 מיליון שקל שהסיכום הוא כדלקמן: 50% מזה יילכו לצורך העברת מענקים ביטחוניים ביש"ע.

גדעון בר לב: יש נוסחה שלוקחת בחשבון את המרחק מהגבולות, קרבה, איומים וכדומה.

גדעון בר לב: זו נוסחה שהיתה קיימת גם בשנה שעברה, וכל רשות מקבלת את חלקה לפי אותה נוסחה שלוקחת בחשבון את כל הפרמטרים.

גדעון בר לב: 50% הולכים לצורך תגבור מענקים לרשויות במצוקה, בתוך תחומי הקו הירוק.

גדעון בר לב: זה הסיכום עם האוצר.

אברהם-בייגה שוחט: השר פורז בעד?

גדעון בר לב: - - -

אברהם הירשזון: אני מעמיד את הבקשה להצבעה.

אברהם הירשזון: מי בעד?

אברהם הירשזון: רוב.

אברהם הירשזון: מי נגד?

אברהם הירשזון: תודה, הבקשה אושרה.

אברהם הירשזון: אנו עוברים לבקשה מספר 671 שר החקלאות מציע שינויים בתקציב משרדו.

אברהם הירשזון: יש שאלות בנושא?

אברהם הירשזון: מי בעד הבקשה?

אברהם הירשזון: רוב.

אברהם הירשזון: תודה, הבקשה אושרה.

אברהם הירשזון: אני מודה לכם, הישיבה נעולה.