הוועדה לענייני ביקורת המדינה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 219, 2005-09-04 12:00

מל פולישוק-בלוך: אני פותחת את הישיבה.

מל פולישוק-בלוך: תודה לכל מי שטרח להגיע בהתראה כה קצרה.

מל פולישוק-בלוך: התכנסנו בוועדת הביקורת של הכנסת לאור בקשתו של נציב תלונות הציבור במשרד מבקר המדינה, אליו פנו הורים לתלמידים יוצאי אתיופיה מאור-יהודה.

מל פולישוק-בלוך: מייד נשמע את פרטי התלונה מהנציב אבל כותרת הנושא היא, שלתלמידים אתיופים אין מקום בבתי ספר ממלכתיים דתיים באור-יהודה בגלל שהם - - - תשובות נשמע מראש העיר.

מל פולישוק-בלוך: כבר נאמרו דברים קשים על מדינת ישראל אבל זהו אחד הגילויים היותר חמורים בהם נתקלנו בעת האחרונה.

מל פולישוק-בלוך: ילדים ממוצא אתיופי לא יכולים ללמוד בבית ספר, במדינת ישראל הדמוקרטית, שנושא השוויון הוא אחד מאבני היסוד במדינה.

מל פולישוק-בלוך: זה דבר שלא ייעשה, ואפילו לא ייאמר, רצוי שגם לא ייחשב במוח.

מל פולישוק-בלוך: הזדעזעתי כששמעתי על זה, גם המבקר הזדעזע כששמע על זה.

מל פולישוק-בלוך: ראש העיר התבקש, חד משמעית, על ידי המבקר לקלוט את התלמידים האלה לבתי הספר בעירו.

מל פולישוק-בלוך: אני כבר אומרת את השורה האחרונה של הישיבה הזאת: ראש עיר שרוצה לעשות מאבק ציבורי לטובת הקהל שלו, לא יכול לעשות זאת על גבם של תלמידים, נקודה.

מל פולישוק-בלוך: לא יעלה על הדעת דבר כזה.

מל פולישוק-בלוך: דווקא אתה, שיצאת, לדבריך, ממקום של מצוקה ושל אפלייה - - -

יצחק בוקובזה: את לא שמעת אותי.

מל פולישוק-בלוך: אני מצטטת אותך.

מל פולישוק-בלוך: אתה תדבר אחר כך, אבל אם אתה לא מבין את הדבר הכי בסיסי בעולם, שעל גבם של ילדים, דווקא הילדים החלשים יותר, לא עושים מאבקים כאלה, אז יש לנו בעיה בסיסית ביותר לגבי מי עומד בראש עיריה במדינות ישראל.

מל פולישוק-בלוך: בוועדת הקליטה תתקיים ישיבה בנושא קליטת העלייה כי יש בעיה איך קולטים עולים במדינת ישראל בשנת 2005.

מל פולישוק-בלוך: זה לא יהיה נושא הדיון שלנו.

מל פולישוק-בלוך: הדיון שלנו היא על התנהלותו של ראש עיר בישראל, על תגובתו להוראת מבקר המדינה ותגובתו החוצפנית של ראש העיר - - -

יצחק בוקובזה: איך את אומרת דבר כזה?

יצחק בוקובזה: את לא שמעת את תגובתי.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו כאן מפני שיש ראש עיר שאומר למבקר המדינה: "אני לא שומע לדעתך".

מל פולישוק-בלוך: בנוסף אנחנו דנים גם באפליה, וגם בשאלה מי קובע את הנורמות במדינת ישראל?

מל פולישוק-בלוך: כיושבת ראש ועדת ביקורת המדינה, אני רואה את תפקידו של מבקר מדינת ישראל גם בקביעת נורמות.

מל פולישוק-בלוך: באותה מידה אני מאשימה את משרד החינוך.

מל פולישוק-בלוך: שמעתי את אורלי המפקחת מדברת ברדיו.

מל פולישוק-בלוך: אם משרד החינוך לא קם על רגליו האחוריות ואמר לראש העיר שהוא לא יקבל אגורה אם לא יעשה מה שצריך, סימן שהוא לא הבין את המשמעות הכל-כך חמורה של העניין הזה.

מל פולישוק-בלוך: גם הוא לא טיפל בעניין כפי שצריך.

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שמבקר המדינה הוא זה שצריך לקבוע את הנורמות שהתקלקלו במדינת ישראל.

יצחק בוכבוזה: אני יכול לומר את דברי?

מל פולישוק-בלוך: אתה בוודאי תדבר, אדוני, אבל בתורך.

מל פולישוק-בלוך: לא יהיה כאן דיון כפי שהיה בינך לבין ראש עירית רמת השרון, את זה אני מבטיחה לך.

מל פולישוק-בלוך: כי אם יהיה כזה דיון, שניכם תהיו בחוץ.

מל פולישוק-בלוך: סדר הדברים הוא כזה: תחילה ידבר מבקר המדינה, אחריו הנציב, אחריו חברי הכנסת ואחריהם ראש העיר.

יצחק בוקובזה: סליחה, אני אדבר אחרון אחרי שכולם ידברו?

יצחק בוקובזה: האם זה סביר?

יצחק בוקובזה: הרי אני נאשם, אני לא צריך לדבר ראשון כנאשם ולומר מה שיש לי?

רן כהן: יש פה נוהג שמבקר המדינה הוא זה שמציג את העניין, למה לך לחלוק על זה?

מל פולישוק-בלוך: אדוני ראש העיר, בזה נגמר הויכוח.

מל פולישוק-בלוך: אתה תדבר כשאני אגיד לך.

מל פולישוק-בלוך: בבקשה אדוני המבקר.

מבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס: גברתי, וחברי הוועדה, הדיון הזה התבקש על ידי כתוצאה מכך שבמסגרת נציב תלונות הציבור הגיעו למשרדי תלונות מבני העדה האתיופית באור-יהודה, שבה הם קובלים על כך שעירית אור-יהודה מתנגדת לרשום אותם כתלמידים בבתי ספר מסויימים בעיר.

מבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס: בדקנו את הנושא, באמצעות נציבות תלונות הציבור, והגענו למסקנה מיידית שהדבר הזה פסול לחלוטין.

מבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס: נוצרת פה אפליה ברורה בין תלמיד לתלמיד, אפליה האסורה גם על פי החוק.

מבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס: הודענו לעירית אור-יהודה, ולראש העיריה, שמשרד מבקר המדינה ונציב תלונות הציבור, עומדים על כך בצורה חד משמעית וברורה שיש לאפשר את רישום התלמידים האתיופים למערכת הלימוד באור-יהודה.

רן כהן: מתי קיבלה העיריה את הודעת המבקר?

מבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס: העיריה קיבלה את הודעת המבקר ב- 31.8.2005, יום לפני תחילת הלימודים.

מבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס: הפניה אלינו היתה כמה ימים לפני כן.

מבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס: אני עדיין מצפה שעיריית אור-יהודה תאמר לנו, בהזדמנות הזאת שאנחנו נפגשים כאן, שהוסרו כל המכשולים שהם סברו שקיימים.

מבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס: להערכתנו לא היו כל מכשולים והקבלה של התלמידים האתיופים היתה צריכה להיות ברורה, כפי שמתקבל כל תלמיד אחר.

מבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס: אפליה בעניין הזה היא דבר מאוד מאוד חמור בעינינו.

מבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס: אנחנו עדיין בדעה, בבקשה, בפניה ובהחלטה שאכן יאפשרו לתלמידים האתיופים, תושבי אור-יהודה, להירשם למערכת החינוך, כפי שכל תלמיד אחר נרשם.

רן כהן: משתמע מדבריך שלא קיבלתם תשובה מראש העיר?

מבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס: מייד אתן את רשות הדיבור למי שהיה בקשר עם העיריה.

מבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס: אני רק רציתי להפנות את תשומת לבכם לחוק זכויות התלמיד, התשס"א-2000.

זבולון אורלב: אני חושב שאני מכיר את יושב ראש הוועדה שחוקק את החוק הזה באופן אישי.

מבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס: הוא גם חוקק חוק נאור.

מבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס: הסעיף אומר בצורה חד משמעית וראינו את זה כשבדנו את הנושא: "רשת חינוך מקומית, מוסד חינוך או אדם הפועל מטעמם לא יפלו תלמיד מטעמים עדתיים, מטעמים של רקע חברתי כלכלי או מטעמים של השקפה פוליטית, בין של הילד ובין של הוריו בכל אחד מאלה: 1.

מבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס: רישום תלמיד קבלתו או הרחקתו ממוסד חינוך.

מבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס: 2.

מבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס: קביעת תוכניות לימודים ומסלולי קידום.

מבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס: 3.

מבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס: קיום כיתות נפרדות באותו מוסד חינוך.

מבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס: 4.

מבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס: זכויות וחובות של תלמידים לרבות כללי המשמעת.

מבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס: העובר על הוראות סעיף זה, דינו מאסר שנה או קנס, כאמור בסעיף 61(א)(3) לחוק העונשין, התשל"ז-1997.

מבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס: אני חוזר ומדגיש את מה שנאמר בסעיף 1 – רישום תלמיד.

מבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס: אני פונה לראש עירית אור-יהודה ומבקש שיודיע לנו כאן שכל התלמידים הללו לא נשארים מחוץ לכתלי בית הספר באור-יהודה.

מבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס: אני מעביר את רשות הדיבור לעורך דין פינטו, מנהל משרד נציבות הציבור, שימסור יותר פרטים.

דורי פינטו: בהתאם לתלונות שהגיעו אלינו, מדובר בכ- 40 תלמידים שלא ניתן להם להירשם, לפי בקשתם, לבית ספר ממלכתי דתי באור-יהודה.

דורי פינטו: חלק מהורי אותם ילדים גם פנו אלינו והתלוננו באופן ישיר בנוגע לילדיהם - - -

זבולון אורלב: מי התלונן לגבי החלק האחר?

דורי פינטו: קיבלנו פניה מהאגודה הישראלית למען יהודי אתיופיה ומייד לאחר מכן, כעבור כמה ימים, קיבלנו תלונה אישית של ההורים עצמם.

דורי פינטו: התגובה של ראש העיריה, גם בכתב, ולאחר מכן גם בשיחה שקיימתי איתו בעל פה, ואני בטוח שהוא יאמר את הדברים בצורה מפורטת, היתה, שיש מקום פיזי בבתי הספר.

דורי פינטו: לא מדובר בבתי ספר שאין בהם מספיק כיתות או מורים.

דורי פינטו: ההחלטה שלא לקבל את אותם תלמידים לבתי הספר הממלכתיים דתיים היא בשל טענות ראש העיריה כלפי מדיניות הממשלה שמביאה לכך שילדים רבים בני העדה האתיופית יגיעו לאור-יהודה והם מעמיסים על מערכת החינוך מבחינות רבות.

רן כהן: ההחלטה היא של ראש העיריה או של הנהלת העיר?

דורי פינטו: זאת החלטתו של ראש העיריה.

מל פולישוק-בלוך: הרי תלמידים חלשים או אוכלוסיות חלשות יש מכל הצבעים והמינים - - -

יצחק בוקובזה: סליחה, עם כל הכבוד, אני לא מתכוון לענות על שאלות בחקירה נגדית.

מל פולישוק-בלוך: אדוני הנכבד, אתה לא מנהל את הישיבה.

מל פולישוק-בלוך: אולי זה לא ברור לך, כאן זאת לא עירית אור-יהודה.

מל פולישוק-בלוך: אוכלוסיות חלשות יש מכל הצבעים והמינים.

מל פולישוק-בלוך: האם אנחנו מדברים פה רק על אוכלוסיה של יוצאי אתיופיה שלא מורשים להיכנס לבתי הספר?

מל פולישוק-בלוך: הרי יש עוד אוכלוסיות חלשות שהגיעו לאור-יהודה בשנים האחרונות.

דורי פינטו: למיטב ידיעתי, אלינו פנו העולים מאתיופיה ואמרו שמדובר בקבוצה של אתיופים שהגיעו בעת האחרונה לאור-יהודה ולא מקבלים אותם לבתי הספר.

דורי פינטו: לא בדקנו אם יש אוכלוסיות אחרות.

רן כהן: זה מאוד ברור שהכוונה היא שלא לקבל ילדים אתיופים.

מל פולישוק-בלוך: אולי יש החלטה של ראש העיר שלא לקבל אוכלוסיות נוספות.

דורי פינטו: לגבינו, המצב החוקתי ברור.

דורי פינטו: העניין של בירור המדיניות הממשלתית הכללית מקומה במקום אחר.

דורי פינטו: ברור שעל הרשות המקומית לקבל את הילדים למערכת החינוך שלה.

דורי פינטו: לאחר משלוח המכתב ב- 31.8.2005 - - -

זבולון אורלב: מכתב או צו?

דורי פינטו: כאשר נציב תלונות הציבור מגיע למסקנה שהתלונה מוצדקת, על פי החוק הוא רשאי להצביע בפני הגוף שנגדו היתה התלונה שעליו לפעול בדרך מסויימת, וזה מה שנעשה כאן.

דורי פינטו: הודעתי למר בוקובזה על החלטת מבקר המדינה.

דורי פינטו: דיברתי עם מר בוקובזה ב-1 בספטמבר בשנות הבוקר, והוא אמר לי שהוא מבקש לפגוש את מבקר המדינה ונציב תלונות הציבור כדי שהוא יתווך וישמע את דבריו.

דורי פינטו: הבהרתי למר בוקובזה, כמובן על דעת נציב תלונות הציבור, שהמצב החוקי ברור, קיבלנו את תגובתו הכתובה ושעליו לקבל את התלמידים לבתי הספר.

דורי פינטו: מכיוון שעמדת מר בוקובזה, גם לאחר השיחה, היתה שהוא לא מתכוון לבצע את הדברים בהתאם להחלטת מבקר המדינה ונציב תלונות הציבור, הגענו לכאן.

רן כהן: יש כאן פעמיים עבירה.

רן כהן: קודם כל החוק מחייב שהחוק יבוצע.

רן כהן: העניין השני הוא, שיש החלטה של מבקר המדינה, בתפקידו כנציב תלונות הציבור, שאומרת: "עליך לבצע", ומי שלא מבצע דמו בראשו.

זבולון אורלב: אני רוצה לשבח את מבקר המדינה שמייד עם כניסתו החליט על מדיניות של ביקורת תוך כדי ולא אחרי.

זבולון אורלב: גם פה אני משבח על הזריזות והמהירות של פעולתך כנציב תלונות הציבור.

זבולון אורלב: מה עוד שאתה מסתמך פה על חוק שאני מכיר באופן אישי.

זבולון אורלב: אני רוצה לשאול את משרד החינוך: לפי חוקי החינוך יש סמכות לשר החינוך להורות בצו לרשות מקומית לקלוט תלמידים.

זבולון אורלב: פעם ראשונה שנעשה שימוש בזה היה, כאשר בראשית שנות ה-90 הוקם אתר קרוואנים בתחום המועצה האזורית חוף הכרמל, וראש עירית חיפה, גוראל, לא הסכים לקלוט את התלמידים בטענה שפורמלית הם לא שייכים לחיפה.

זבולון אורלב: שר החינוך הוציא צו והורה לגוראל לקבלם.

זבולון אורלב: מדוע שרת החינוך לא השתמשה בסמכותה, בנוסף להחלטת מבקר המדינה?

זבולון אורלב: מדוע לא השתמשו בחוק ובכך היו יכולים לפתור את הבעיה?

זבולון אורלב: שאלה למשרד הקליטה: מישהו צריך להשיב מדוע מפנים ריכוז כל כך גדול של אוכלוסיה שזקוקה לטיפול מאוד אינטנסיבי ומעמיסים אותה על רשות מקומית אחת, בשעה שפוטרים לחלוטין רשויות מקומיות אחרות.

זבולון אורלב: לא הכל במדינה זה היצע וביקוש.

זבולון אורלב: צריכה להיות מדיניות חברתית מוכוונת על ידי ממשלה שצריכה להבטיח קליטה ראויה.

זבולון אורלב: ככל שעולים נקלטים ברשויות חזקות יותר, כך יש סיכוי שגם התהליך החינוכי של התלמידים יהיה טוב יותר.

זבולון אורלב: שאלה לראש העיר: אתה עורך דין במקצועך ואני מכירך שנים רבות.

זבולון אורלב: אתה יודע את חובתך המוחלטת, מבלי שיעור, להיות אחראי לכל תלמיד שמקום מגוריו הוא עירך.

זבולון אורלב: מה ראית לעצמך לקחת חירות וחופש להחליט שתלמידים אלה לא ילמדו?

זבולון אורלב: האחריות כאן היא אחריות מוחלטת.

מל פולישוק-בלוך: נושא מדיניות הקליטה, שאחראים עליה משרדי הקליטה והפנים ובהיבטים מסויימים גם משרדים אחרים, יידון בוועדת הקליטה של הכנסת.

מל פולישוק-בלוך: אין חולק שיש כאן בעיה ציבורית, אבל זה לא הנושא היום.

מל פולישוק-בלוך: אני לא רוצה להיכנס לויכוח הזה, למרות שאני בטוחה שראש העיר ידבר על זה.

מל פולישוק-בלוך: הדגש צריך להיות על כך שגם אם עושים לך עוול, אתה חייב לפעול על פי החוק.

זבולון אורלב: אבל מותר לנו לבקר את הממשלה.

מל פולישוק-בלוך: זאת חובתנו.

רן כהן: למה לנו בהזדמנות הזאת לשחק היום לידיו של מי שמתעלל בילדים?

מל פולישוק-בלוך: כל מי שמבין יודע שיש כאן עבירה על החוק פעמיים ועל זה אנחנו שמים את הדגש, בעיניים של ועדת ביקורת המדינה.

מל פולישוק-בלוך: אדוני ראש העיר, בבקשה.

יצחק בוקובזה: מכיוון שאני גם מואשם וצפוי גם להיות מורשע, אני מבקש שהנאום שלי יהווה הקלה בעונש.

יצחק בוקובזה: תקשיבו לדברים שלי 10 דקות בסבלנות.

יצחק בוקובזה: גברתי, יושבת ראש הוועדה לביקורת המדינה, מכובדיי חברי הכנסת, נכבדי מבקר המדינה.

יצחק בוקובזה: מפאת רגישות הנושא וחשיבותו של הפורום, העדפתי להכין את דבריי בכתב וכך הם יובנו יותר טוב ולפחות לא יעוותו.

יצחק בוקובזה: נולדתי במעברת אור-יהודה לפני 54 שנים ונבחרתי לעמוד בראשות המועצה והעיריה לפני 27 שנים.

יצחק בוקובזה: חוויתי את ההתפתחות ה"גטו" של העולים בעיירה, שכל תושביה היו קשיי יום ובכפם הביאו את לחמם.

יצחק בוקובזה: אני יכול לומר, שדיברתי כמעט רק בשפת האם של הורי, עד שיצאתי מה"גטו" התרבותי של אור-יהודה ללמוד בתיכון, משום שזאת היתה שפת הדיבור השגורה בפי כולם, כולל ילדים.

יצחק בוקובזה: אני יודע מה זה לגדול באזור מצוקה, שממנו מתי מעט מוצאים את הדרך לשדרות המרכזיות של החברה ולכן, בעניין שעומד על סדר היום, אני משמש כגלאי העשן, לבל יישרף המבנה ויהיה מאוחר להצילו.

יצחק בוקובזה: אמנם נכון, שהמבנה המאויים לא גדול בהיקפו, וטעות בקליטת עולי אתיופיה לא תהיה קטסטרופלית, כמו זאת שהיתה בקליטת עדות המזרח בשנות ה-50, וזאת מאחר ומדובר בהיקף קטן של עליה.

יצחק בוקובזה: אבל הטעות וההחמצה היא אותה טעות, כאילו לא למדנו מאומה, וכנגד זה אני מתקומם.

יצחק בוקובזה: על כל פנים, אני גלאי העשן של השריפה המתרגשת, ומאשימים אותי בשריפה.

יצחק בוקובזה: אני לא מציע לאף אחד לרחוץ בניקיון כפיו בעניין זה, כי טובה לא תצמח מכך לחינוכם של ילדי העולים מאתיופיה, וגם תקווה גדולה לעתידם, לא תהיה.

יצחק בוקובזה: מה בעצם אומרים שוחרי הפוליטיקלי קורקט?

יצחק בוקובזה: מה בוקובזה פותח פצעים חברתיים שיש עליהם פלסטר ומפריע לכולנו להתעלם מבעיה שפתרונה מוטל על כולנו?

יצחק בוקובזה: מה שחשוב לכולם הוא, להוריד את הנושא מסדר היום, רק כדי שכולם יוכלו לחזור לענייניהם ולשלוות היום יום שלהם, שאותה הפרתי במעשה שלי.

יצחק בוקובזה: אני אומר לכם, שלא יהיה לבעיה פתרון, בכך שיטיפו לי מוסר וידרשו ממני להכניס את ילדי העולים באור-יהודה לבית הספר.

יצחק בוקובזה: אני מודע לכך שמעשי חודרים לתחום של עבירה מנהלית, ואולי גם שמץ של פלילים יש במעשי.

יצחק בוקובזה: אך לימדו אותי רבותי, ש"עת לעשות לה' הפרו תורתך".

יצחק בוקובזה: גם במשפט הכללי, מוכרת הגנת הצורך, כאשר נדרשים לעבירה שנועדה להציל מנזק כבד וגדול יותר.

יצחק בוקובזה: זהו הלך המחשבה המדריך אותי בעניין שבו אנו עוסקים, אז מותר לעשות את העבירה הזאת.

יצחק בוקובזה: אני פטור מלהרחיב, בדבר העבירה הכרוכה במעשיי, כי קטגורים יש כבר למעלה מהצורך, אולם יורשה לי לסנגר על עצמי אף כי כל אחד מבין אותי בדיוק, ובסתר הלב רבים המסכימים.

יצחק בוקובזה: כי על מה אני נאבק?

יצחק בוקובזה: על עתידם של ילדי העלייה הזאת.

יצחק בוקובזה: אחרי הכל, את מחצית שנות חיי הקדשתי למאבק וטיפול בשכבות החלשות ובשכונות מצוקה.

יצחק בוקובזה: על מה שעשיתי למען אזורי המצוקה והחלשים אני עטור בפרסים ותעודות הערכה למכביר.

יצחק בוקובזה: גם באהבת האדם באשר הוא, קיבלתי אות כבוד, של ארץ ישראל יפה.

יצחק בוקובזה: אינני מסתיר, אני מבקש להגן גם על עתידם ותקוותם של ילדי שכונות המצוקה בעיר שלי ובכלל, כי דרך הקליטה, שהממשלה הולכת בה, הופכת את שכונות המצוקה למלכודות מצוקה, וכנגד זאת, אאבק בכל כוחי, שאף אחד לא יפיל מפעל חיים של 27 שנה.

יצחק בוקובזה: כדי לקלוט את האוכלוסיות החלשות שעלו ארצה, אחרי שהם עוברים את תהליך הקליטה, יש צורך בויסות הקליטה ולא בהשלכת העולים ליד המקרה.

יצחק בוקובזה: יד המקרה מכוונת היא, כי המדינה, בהעניקה הלוואה לרכישת דירה, יכולה באותם משאבים, לקנות דירות בערים רבות ולשכן את העולים תוך ויסות וחלוקה נכונה.

יצחק בוקובזה: אבל הדרך אותה אני מציע לא נוחה לערים מבוססות, וכדי לעשות הפרדת אוכלוסיות, מוכנה המדינה להשקיע כסף וגם להורידו לטמיון.

יצחק בוקובזה: כדי שתבינו על מה אני מדבר ועל איזה ניסיון חיים אני מתבסס, אספר בתמצית על תולדות העליות והקליטה באור-יהודה: בהיסטוריה לומדים על העליות הראשונה, השניה והשלישית – העליות ההרואיות.

יצחק בוקובזה: באור-יהודה זה היה אחרת.

יצחק בוקובזה: אור-יהודה היתה עיר של קליטה מתמדת.

יצחק בוקובזה: את כל העליות היא קלטה, אך רק את החלשים שבעולים, כך שמעלייה לעליה, אור-יהודה ירדה.

יצחק בוקובזה: בשנת 1980 עמדה אור-יהודה בין הדרגה הסוציו-אקונומית ה-1 ל-2 מלמטה, כאשר ערי הסביבה, קרית אונו, יהוד, אפעל, גני תקוה, מונוסון, היו בדרגות 5 ל-10, ממוצע 8.

יצחק בוקובזה: מה הביא לזה?

יצחק בוקובזה: כשהורינו עלו ארצה הם התיישבו על הקרקע ורצו לבנות מקום מפותח ויפה והממשלה הפכה את המקום למעברת אוהלים.

יצחק בוקובזה: כשהורינו הועברו מהאוהלים לצריפים, הוסיפה הממשלה עוד עולים, כאשר "החזקים" הסיקו מסקנות והיגרו החוצה בשלב הזה של המעבר.

יצחק בוקובזה: מהצריפים הועברו הורינו, בשנות ה-60, לשיכונים צרי מידות וגם הפעם תוך "בריחה" של החזקים יותר.

יצחק בוקובזה: ובשנות ה-70 שוב גלי עלייה.

יצחק בוקובזה: היכן ישכנו את מחוסרי האמצעים במרכז הארץ?

יצחק בוקובזה: באור-יהודה.

יצחק בוקובזה: שוב בנייה של שיכונים אפורים וצרי מידות.

יצחק בוקובזה: כך הגיעה אור-יהודה, בסוף שנות ה-70, להיות עיר עם 20,000 תושבים, שרובם דיירי עמידר, חסרי רכוש, גרים בדירות חסד של המדינה, דירות צרות מידות והחלק של האוכלוסיה, שהיה לו בית משלו היה במעצר קנייני כי הוא לא יכול היה למכור את הדירות, אבל בכל הזדמנות כשהוא הצליח, הוא ברח מאור-יהודה.

יצחק בוקובזה: במצב של שפל כזה, בסוף שנות ה-70, ניסינו לברוח מיעוד הגורל להיות עיר מסכנות, עיר של חלשים, ואז במהלך שיטתי ונמרץ, ניצלנו את הכלים שהעמיד לנו פרוייקט שיקום השכונות של מנחם בגין, עליו השלום, והרמנו את עצמנו בציצת ראשינו.

יצחק בוקובזה: הפסקנו את הבניה הציבורית לחלוטין.

יצחק בוקובזה: אמרתי לזוגות צעירים: "אין עוד דירות חינם מהמדינה".

יצחק בוקובזה: הכל תוך מאבק בממסד, כי הממסד רצה להמשיך בזה.

יצחק בוקובזה: הבאנו לרכישת כל דירות עמידר על ידי התושבים, לפני החוק של רן כהן, ונגד כל הבירוקרטיה.

יצחק בוקובזה: הבאתי לקניה את כל דירות עמידר באור-יהודה.

יצחק בוקובזה: עודדנו אלפי משפחות לרכוש את בתיהם.

יצחק בוקובזה: אחר כך שיקמנו את הבניינים וטיפחנו את הסביבה, ככל שהיה אפשר באותם נתונים.

יצחק בוקובזה: כמובן, לפני ואחרי הכל, תיגברנו את החינוך בכל דרך: בעזרים פדגוגיים, בתוכניות לימוד ובכוח אדם מקצועי וגם הגענו להישגים ותוצאות.

יצחק בוקובזה: רק אחר כך, אחרי טיפול באוכלוסיות המצוקה עצמן, רק אז המשכנו בתכנון ובניה של שכונות רווחה וגם שכונות יוקרה, ואנחנו לא מתביישים בזה היום.

יצחק בוקובזה: הכל התנהל תוך התמודדות מול אינטרסים נוגדים של הממשלה, שרצתה בשנות ה-90, כשהגיעה העלייה החדשה, לבנות דירות 3 חדרים.

יצחק בוקובזה: לא נתתי באור-יהודה לבנות דירות 3 חדרים.

יצחק בוקובזה: אמרתי שיש באור-יהודה די והותר דירות 3 חדרים והתרתי לבנות רק דירות של 4, 5, 6 ווילות.

יצחק בוקובזה: לממשלה לא היה חשוב מעולם להשקיע כסף בבניה באור-יהודה.

יצחק בוקובזה: במכירה הדירות לא היו שוות את מחיר הבלוקים והקרקע באור-יהודה היה למשאב חסר ערך יחסית לסביבה, אפילו במחיר אפס.

יצחק בוקובזה: העיקר למצוא מקום לאוכלוסיות מצוקה באופן שלא יהיה צורך לערבב אותם באזורים של אוכלוסיות חזקות.

יצחק בוקובזה: וכאן אומר משהו על עמיתי, ראש עירית רמת השרון, שרחמיו נכמרו על העולים ובצעד אבירי הודיע לטלוויזיה, במקום לפנות אלי, שהוא מוכן לתת מקום בבתי הספר שלו לילדי עולים מאור-יהודה, כאילו מדובר באירוח של יום או שבוע של ילדים מקרית שמונה או שדרות, שעברו חוויות קטיושות או קסאמים, ומבקשים לתת להם להירגע לשבוע.

יצחק בוקובזה: הוא לא מבין שמדובר באוכלוסיה שתלמד אל"ף, בי"ת גימ"ל וכו'.

יצחק בוקובזה: הרעיון הציני הזה.

יצחק בוקובזה: לו התכוון ראש עירית רמת השרון לצעד אזרחי אמיתי של קליטת עליה, היה צריך להציע 100 דונם בעירו לבניית שכונה לקליטת עולים עם זוגות צעירים מהעיר שלו, זה היה יותר אמיתי ויותר רציני.

יצחק בוקובזה: אך לצערי דיבורים מהסוג הזה הם לעג לרש ואין פלא שבאווירה של ציניות וצביעות סביב העניין הזה נגרר גם ראש עיר מכובד, לחטא של לעג לרש.

יצחק בוקובזה: ומי שלועג לרעש ראוי שיבוזו לו.

רן כהן: הוא לא נמצא פה.

יצחק בוקובזה: מכל מקום, גם כשאור-יהודה עלתה על דרך המלך ושיקמה את רוב אזורי המצוקה, נותרו מקומות שקשה יותר לשקמם מכיוון שהם נמצאים תחת גלגלי המטוסים.

יצחק בוקובזה: שם כל חזק שמשתקם בורח ומתחתיו בא חלש.

מל פולישוק-בלוך: גם בסביון יש רעש מטוסים.

יצחק בוקובזה: זאת הציניות שאני מדבר עליה.

יצחק בוקובזה: בסביון יש רעש מטוסים?

יצחק בוקובזה: היית פעם בסביון?

יצחק בוקובזה: יש שם ציוץ של ציפורים.

יצחק בוקובזה: על מה את מדברת, גברתי?

יצחק בוקובזה: אני רואה איך הקשבת לדברים שלי.

יצחק בוקובזה: באופן טבעי במקומות אלה היתה גם הגירה החוצה של אלה שהתחזקו כתוצאה מתהליך השיקום, ותחתיהם הגיעו לשכונה "חלשים" חדשים, בעיקר עולים.

יצחק בוקובזה: מדוע עולים?

יצחק בוקובזה: כי התהליך שהממשלה מפעילה בתחום הקליטה הוא מכוון: למרות שניתנת בחירה חופשית לעולה לאן להגיע, הוא מוכוון להגיע לשכונות המצוקה.

יצחק בוקובזה: על החינוך בשכונות המצוקה האלו ועל העתיד שלהם אני נאבק, כי למאבק זה הקדשתי את כל פעילותי, כל השנים עד כה ולשמחתי, בהצלחה.

יצחק בוקובזה: העולה החדש מוכוון לאזורים חלשים.

יצחק בוקובזה: החלש יחפש את חברו שקנה כבר דירה במקום וחבר מביא חבר.

יצחק בוקובזה: כך נוצרת קהילה גדולה של חלשים והסביבה המקורית חלשה.

יצחק בוקובזה: ומאין ידלו הילדים בשכונה זאת כוחות להתפתחותם החברתית בארץ הזאת?

יצחק בוקובזה: וכי מי לא יודע, שהמנבא הגדול ביותר לעתידו של ילד, אדוני מבקר המדינה, הוא הרקע החברתי שלו?

יצחק בוקובזה: זה מן המפורסמות.

יצחק בוקובזה: אך למי אכפת אם אפשר לטאטא את הבעיה מתחת לשטיח?

יצחק בוקובזה: ואם כבר איזה בוקובזה מרים את השטיח ומעלה אבק, כולם עטים עלי כדי להשתיק אותי, כאילו אני הבעיה.

יצחק בוקובזה: אני אומר ובקול גדול: עלייה וקליטה צריכים להיות מתוכננים ומקום הקליטה הוא לב התכנון.

יצחק בוקובזה: מי שלא מסכים להתנהלות אקראית בבטחון, בכלכלה ובחינוך, חייב להתנגד גם לחוסר תכנון בקליטה.

יצחק בוקובזה: לו משרד הקליטה היה קיים רק כדי להקים מרכזי קליטה ולחלק הלוואות, אפשר היה לפרק את המשרד.

יצחק בוקובזה: אם צריך עוד שר בממשלה, אז יהיה עוד שר בלי תיק ועוד חצי סגן.

יצחק בוקובזה: בשביל זה לא צריך משרד.

יצחק בוקובזה: קליטת עליה צריכה להיות קליטה.

יצחק בוקובזה: באותו כסף שניתן לעולים כדי לרכוש דירות, יכולה היתה המדינה לקנות דירות באופן מווסת.

יצחק בוקובזה: גם במקומות חזקים יש דירות זולות, אך אין לאף אחד עניין ב"המסה" או דילול של אזורי מצוקה, כשהמחיר לכך הוא הכוונת עולים חלשים לאזורים שבהם מתגוררת השכבה היותר גבוהה.

יצחק בוקובזה: שיקולי תקציב לא חשובים כאן, אלא שיקולים זרים אחרים, בוודאי זרים לקליטת עליה.

יצחק בוקובזה: אני כאן כדי לשים לנגד עיניכם את האשמה הזאת.

יצחק בוקובזה: מישהו, ולא אני, חייב תשובה לאשמה זאת, כי העבירה שלי, ככל שתהיה לה השפעה, היא מזערית וחולפת, האשמה האחרת – תוצאותיה יהיו לדורות.

יצחק בוקובזה: אני מואשם, כי גורמים מסויימים רוצים להישאר נקיי דעת במובן זה, שלא שמענו ולא ראינו, ואני מעמיד את הבעיה והדילמה מול פני כולם.

יצחק בוקובזה: ואם אנו עוסקים בעבירות והאשמות שנראות ולא נראות, אז מעניין לשים לב ולדעת, מי וכמה עובר על סעיף 7 לחוק לימוד חובה, שהזכיר מבקר המדינה במכתבו אלי?

יצחק בוקובזה: עירית אור-יהודה או משרד החינוך?

יצחק בוקובזה: סעיף 7 לחוק אומר שמדינת ישראל, בהתייעצות עם שר הפנים וועדת החינוך והתרבות של הכנסת, תקבע בצו שיפורסם ברשומות לגבי כל שנת לימודים, לגבי כל רשות חינוך, את שיעור השתתפות המדינה במערכת החינוך, את ההשתתפות הכספית של המדינה ואת השתתפות הרשויות.

יצחק בוקובזה: החוק הזה הוא ליבו של חוק לימוד חובה.

יצחק בוקובזה: תשעה קבין ממנו מוטלים על משרד החינוך.

יצחק בוקובזה: ומי מפר אותו, שתי וערב, לגובה ולעומק?

יצחק בוקובזה: מדינת ישראל.

יצחק בוקובזה: זה לא יום, ולא חודש, ולא שנה, אלא למעלה מיובל שנים, שהסעיף הזה, העוסק באיזון משאבים, בשוויון ובשקיפות, הפך לאות מתה ואין לה גואל.

יצחק בוקובזה: לוועדת החינוך של הכנסת, לשרי הפנים ולשרי החינוך נוח שקיים חוק המחייב אותם לפעול לפיו, אבל מי צריך לעסוק בצירוף הצדק, אם אפשר לחיות על "בערך"?

יצחק בוקובזה: ומי צריך "לריב" עם "החזקים" ולחלק את המשאבים בצורה צודקת, אם החלשים לא שמים לב? וגם אין לחלשים פה.

יצחק בוקובזה: כדי לראות שהחוק מופר, לא צריך ליטול קורה מבין עינינו, די בקיסם.

יצחק בוקובזה: אחרי שביררנו מי עושה נזק ל-50 ילדים לימים, ומי גורם נזק לאלפים ולשנות דור, ואחרי שהבנו מי מפר חוקים חשובים ובמשך זמן רב, ומי נאלץ להפר חוק רק לזמן קצר, אציע לכם התחלה של פיתרון.

יצחק בוקובזה: אדוני העמיד אותי כנאשם ואני חייב לומר משהו: אדוני גדול ממני בחוכמה ובשנים ואני עוד ינוקא ואין לי מה לחדש לאדוני.

יצחק בוקובזה: כל שבוע אנחנו קוראים את פרשיית השבוע הישנה מחדש ולמדתי פה משהו מהפרשה הזאת.

יצחק בוקובזה: פרשת השבוע דיברה על לא לאכול בשר עם הדם שלו כי הדם הוא הנפש.

יצחק בוקובזה: מצאתי מאמר יפה, והמאמר כרך במצווה המוזרה הזאת את רבי יהודה הנשיא שהיה גדול וענק ברוח, כי הוא סידר את התורה שבעל פה שלנו לסדרים.

יצחק בוקובזה: אבל התורה שבעל פה הזאת, לא הסתירה מעשה אחד שלו, מעשה של פגם שבו הוא לקה.

יצחק בוקובזה: הפגם היה קל.

יצחק בוקובזה: הגיע אליו ללימוד התורה בעת שהיה עסוק במדרשו, פרה שברחה כשהייתה בדרך לשחיטה והיא רצתה שהוא ירחם עליה.

יצחק בוקובזה: היא געתה בגעייה מיוחדת בפניו אבל רבי יהודה הנשיא לא השגיח ואמר לה: "לכי לדרכך כי לכך נוצרת".

יצחק בוקובזה: אני יודע אדוני, הוא בעצם אמר לה שזה החוק וזה הכלל.

יצחק בוקובזה: מה רציתי ממך אדוני?

יצחק בוקובזה: להיפגש איתך כדי לעשות את מה שאתה עושה עכשיו?

יצחק בוקובזה: למה הבאתי אותי לכאן אם יכולת להביא אותי לירושלים ושתשמע את הגעייה הזאת.

רן כהן: מה יש לו לדון איתך?

רן כהן: הרי יש חוק.

יצחק בוקובזה: אני אמרתי את שלי, אתה תחליט מה שאתה רוצה.

רן כהן: אין לו שום סיבה לנהל איתך דיון.

יצחק בוקובזה: אמרתי את דעתי על החוק ואם אחרי מה שאמרתי זה מה שאתה אומר, אז מלחמתך למכירת דירות עמידר היא ציפצוף הזרזיר וכנראה שלא איכפת לך - - -

רן כהן: תעשה לי טובה, אני לא זקוק ממך לשום כותרות ולשום ציונים.

רן כהן: אחרי שפגעת ב-50 ילדים מאתיופיה על רקע גזעני, אל תיתן לי ציונים.

יצחק בוקובזה: מי אתה שתיתן לי ציונים, עם כל הכבוד?

מל פולישוק-בלוך: בואו נעצור פה לפני שזה מידרדר הלאה.

רן כהן: אמרתי לך שמבקר המדינה לא חייב לקבל אותך לדיון.

רן כהן: יש ועדת ביקורת המדינה ואתה פה.

מל פולישוק-בלוך: התאפקתי לא לעצור אותך.

מל פולישוק-בלוך: הנאום היה ארוך הרבה יותר מ-10 דקות.

זבולון אורלב: מה השורה התחתונה?

זבולון אורלב: אתה צריך לתת תשובה למבקר המדינה ולנו, האם אתה מקיים את החוק, כפי שהוקרא לך, וקולט את התלמידים.

זבולון אורלב: כן או לא?

יצחק בוקובזה: אני צריך לשקול את הדברים בבית אחרי שאשמע את התייחסותכם הרצינית.

יצחק בוקובזה: אם תתייחסו אלי לא ברצינות, אז אני אתייחס אותו דבר.

מל פולישוק-בלוך: אדוני הנכבד, אנחנו מתייחסים לנושא ברצינות, ומתייחסים ברצינות גם ל-50 הילדים וגם אליך, אז בוא נתקדם הלאה.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה להבהיר דבר אחד: אנחנו לא מתכוונים לטאטא שום דבר מתחת לשולחן, כפי שנרמז בדבריך, כי לא זאת הכוונה.

מל פולישוק-בלוך: הייתי יו"ר ועדת חינוך ואני מדברת בשני הכובעים: אפילו שלדבריך אתה מונע מרצון טוב ואפילו אם כוונותיך היו טהורות, פעולתיך היתה שגוייה.

מל פולישוק-בלוך: הפעילות הזאת גרמה נזק ל- 50 ילדים תמימים לחלוטין ולמשפחותיהם.

מל פולישוק-בלוך: אני לא יודעת כמה משאבים וכמה אנשים יצטרכו לעמול כדי לתקן את הנזק הזה.

יצחק בוקובזה: עכשיו את מפריזה, גבירתי.

מל פולישוק-בלוך: אני לחלוטין לא מפריזה כי אתה הארת אור מאוד מכוער באוכלוסיה מאוד מסויימת.

מל פולישוק-בלוך: הארת אותם באור שחור, תרתי משמע, ואתה אומר שאתה לא רוצה אותם.

מל פולישוק-בלוך: זה נזק נוראי לאותה אוכלוסיה, וזאת במקום לחבק אותם.

מל פולישוק-בלוך: אני מסכימה איתך לגבי הסעיף שהקראת.

מל פולישוק-בלוך: דנו בו בוועדת החינוך ושרת החינוך מחוייבת להביא לכנסת את מה שאמרת והיא לא עושה את זה.

מל פולישוק-בלוך: כשהיא הביאה את מה שהביאה לוועדת החינוך, זה לא עמד לפי דרישות החוק ולכן שלחנו אותה לעשות שיעורי בית.

מל פולישוק-בלוך: משרד הפנים ומשרד החינוך לא עושים עבודתם כפי שצריך.

מל פולישוק-בלוך: בכל הדברים האלה אני מסכימה איתך לחלוטין.

מל פולישוק-בלוך: זה לא מקל כהוא זה על הנזק והפעילות הלא נכונה שעשית במקרה הזה.

מל פולישוק-בלוך: עכשיו אני רוצה לדעת ממשרד החינוך למה אתם לא עושים את מה שצריך?

מל פולישוק-בלוך: לפני שהיא מתחילה לדבר, אני מציעה לך, אדוני ראש העיר, יש לנו עוד כמה דקות עד סוף הישיבה הקשה הזאת, לא ללכת עם זה הביתה ולחשוב.

מל פולישוק-בלוך: תחשוב כמה דקות - - -

יצחק בוקובזה: אני לא כזה מהיר מחשבה.

מל פולישוק-בלוך: אני חושב שכן.

מל פולישוק-בלוך: אני מציעה לך לחשוב ולהגיד לנו בסוף הישיבה הזאת את מה שאנחנו רוצים לשמוע ממך.

אורלי פרומן: ניהלתי באופן אישי את כל המהלך הזה מול עורך דין בוקובזה והצוות שלו.

אורלי פרומן: העניין החוקי ברור לחלוטין ואני לא חושבת שצריך להסביר אותו.

אורלי פרומן: ב-17 באוגוסט התנהלה ישיבה בלשכתי עם ראש העיר והצוות וסוכם עם ראש העיר שהוא יקלוט את כל הילדים יוצאי אתיופיה בבתי הספר.

אורלי פרומן: כך הסתיימה הישיבה של ה-17 באוגוסט.

אורלי פרומן: כעבור שבוע התהפך הגלגל והוא הודיע לי שהוא לא קולט את הילדים.

אורלי פרומן: הוצאתי לו מכתב ב- 29.8 שמורה לו לקבל את הילדים.

אורלי פרומן: כל הזמן אנחנו מדברים על פיזור הילדים בכל בתי הספר בעיר.

אורלי פרומן: העובדות הן שכרגע הילדים שרצו להתחנך בחינוך הממלכתי דתי, ווסתו כולם לבית ספר סעדיה גאון.

אורלי פרומן: 28.5% מילדי בית הספר הם עולים חדשים.

אורלי פרומן: מדובר רק על העולים מאתיופיה.

אורלי פרומן: באור-יהודה יש עוד בתי ספר בחינוך הממלכתי דתי: אור אבנר ואור חנה, בנים ובנות.

אורלי פרומן: יש בתי ספר של המוכר שאינו רישמי – מכתב מאליהו לבנים ובנות, בית ספר שערי ציון, ובית ספר של הרב גוטליב, שנפתח השנה.

אורלי פרומן: לאף אחד מבתי הספר לא ווסתו הילדים.

אורלי פרומן: כל הזמן דרשתי מראש העיר לווסת את העולים החדשים כדי שנוכל לתת להם את השירות המיטבי.

מל פולישוק-בלוך: מדובר רק על יסודי?

אורלי פרומן: גם על יסודי.

אורלי פרומן: באור אבנר ובאור לומדים מכיתה א' עד כיתה יב'.

אורלי פרומן: סעדיה גאון זה בית ספר יסודי.

אורלי פרומן: ישנם ילדים שרצו להיקלט בחינוך הממלכתי דתי לאחר שעברו את שלב הגיור.

אורלי פרומן: הגיור מחייב אותם ללמוד בבית ספר ממלכתי דתי.

אורלי פרומן: בכל אופן, זאת היתה ההמלצה שלי, הבקשה שלי, הדרישה שלי, לווסת את הילדים בין בתי הספר ואז כל בית ספר יוכל לתת מענה לעולים החדשים ולוותיקים וליצור את האינטגרציה החברתית המתבקשת.

אורלי פרומן: אין ספק שהילדים חייבים ללמוד בסביבה בה הם גרים.

אורלי פרומן: זה נכון וראוי.

אורלי פרומן: אדוני ראש העיר, תסלח לי, אני חייבת לסנגר על ראש עירית רמת השרון.

אורלי פרומן: דיברתי איתו ביום חמישי בלילה וביום שישי.

אורלי פרומן: ההצעה של עירית רמת השרון היתה אמיתית, לא צינית.

אורלי פרומן: הוא הזדעזע מהכתבות בטלוויזיה.

אורלי פרומן: הכוונה היתה טהורה ואמיתית.

יצחק בוקובזה: אני שמח שכוונתו טהורה ואני הגזען.

אורלי פרומן: אני לא יודעת.

אורלי פרומן: מעבר לכך, ב- 31.8, ערב פתיחת שנת הלימודים - - -

יצחק בוקובזה: אני לא גזען, אני קצת יותר רציני.

אורלי פרומן: היום לומדים באור-יהודה 164 אתיופים שמהווים 5.4% מכלל אוכלוסיית התלמידים באור-יהודה.

יצחק בוקובזה: אני לא מדבר איתך על חנות מכולת, אני מדבר על הרעיון.

אורלי פרומן: 42 תלמידים לא לומדים.

אורלי פרומן: לא ויתרתי על המאמצים: יום לפני פתיחת הלימודים ב 31.8, בלי הודעה מוקדמת, סיירתי עם מנהלת אגף החינוך בעיר והגעתי למשרדו בניסיון אחרון לנסות לשכנע אותו.

אורלי פרומן: כפי שאתם שומעים הוא מנהל מאבק עקרוני חברתי לאומי שמי שמשלם את המחיר אלה הילדים.

אורלי פרומן: אני חייבת לומר, שהילדים שמשולבים היום בבתי הספר באור-יהודה משולבים היטב.

אורלי פרומן: המערכת יודעת איך לקלוט עולים חדשים.

אורלי פרומן: יודעת לטפח ולטפל בהם בלי לפגוע גם באחרים.

אורלי פרומן: ראינו את זה שנינו בסיור בבית ספר סעדיה גאון.

אורלי פרומן: הצוותים החינוכיים עושים עבודה חינוכית ראויה.

מל פולישוק-בלוך: למה לא נקטתם בצעד אמיתי?

מל פולישוק-בלוך: לא רק לבקש ממנו.

אורלי פורמן: לגבי השאלה למה לא עיכבנו תקציבים - - -

מל פולישוק-בלוך: או בכל צעד אחר, תשלחו אותו לבית סוהר.

אורלי פרומן: עד עכשיו הגורמים המקצועיים טיפלו בזה.

אורלי פרומן: הפסקת תקציבים תפגע בילדים.

אורלי פרומן: הכיוון הזה לא היה נכון.

מל פולישוק-בלוך: באיזה צעד פורמלי אתם יכולים לנקוט?

מל פולישוק-בלוך: אם ראש העיר פועל בניגוד לחוק תלכו לבית משפט, תשלחו אותו לבית הסוהר.

אורלי פורמן: היועצים המשפטיים מטפלים בזה.

אורלי פורמן: את הנושא של הצו שמעתי מזבולון אורלב, אבל חוק זכויות התלמיד מדבר בעד עצמו.

זבולון אורלב: היא מנהלת המחוז והיא עושה את עבודתה.

זבולון אורלב: מישהו מהנהלת המשרד צריך להשיב למה היועצת המשפטית לא מגישה תלונה למשטרה.

מל פולישוק-בלוך: זה התפקיד שלה, היא נציגה בכירה של משרד החינוך.

אורלי פרומן: אתם צריכים להבין שעד הימים האחרונים לא היה ברור לגמרי הנושא הזה.

אורלי פרומן: היה ברור שקולטים את הילדים.

מל פולישוק-בלוך: כשמבקר המדינה טרח וצילצל אלי ביום חמישי היה ברור שהילדים האלה יישבו בבית.

מל פולישוק-בלוך: כפי שזה היה ברור למבקר המדינה, זה צריך היה להיות ברור למשרד החינוך.

מל פולישוק-בלוך: אולי כדאי ששרת החינוך תדע ששנת הלימודים לא התחילה בצורה כל כך חלקה, כפי שהיא מציינת בכל מקום.

מל פולישוק-בלוך: להפך, היא התחילה עם נקודה מאוד מאוד - - - זה בושה למערכת החינוך בישראל שכך מתחילה שנת הלימודים.

מל פולישוק-בלוך: זה לא בגלל היקף הבעיה אלא בגלל מהות הבעיה.

מל פולישוק-בלוך: אדוני ראש העיר, אני מציעה לך שתיסע לבקר בנצרת עלית.

מל פולישוק-בלוך: בנצרת עלית יש ראש עיר שמכהן גם כן הרבה שנים.

מל פולישוק-בלוך: אחוז העולים החדשים מאוכלוסיות חלשות בנצרת עלית, עולה לאין ערוך מזה שאצלך בעיר, ותראה איזה מערכת חינוך למופת ואיזו גאווה יש לראש העיר כשהוא מראה לאורחים שלו איך הוא קלט את העולים.

מל פולישוק-בלוך: אגב, הוא מקבל גם כלים לקלוט.

מל פולישוק-בלוך: הוא מקבל מהרבה מאוד עמותות, הרבה ממשרד החינוך.

מל פולישוק-בלוך: הוא מתייחס לזה אחרת לגמרי, אז אפשר ללמוד גם דברים אחרים.

דוד מהרט: אני בתפקיד מעל 10 שנים ועוקב אחר קליטתם של התלמידים במערכת החינוך.

דוד מהרט: אדוני דיבר על כך שראש עירית רמת השרון הציע נופשון לאנשים שאולי נפלו עליהם קטיושות.

דוד מהרט: אני רוצה להגיד שמה שעשית לילדים יוצאי אתיופיה באור יהודה פגע גם בילדים שלי, למרות שאני גר בקרית גת.

דוד מהרט: הם רואים שבמדינת ישראל מפלים תלמידים יוצאי אתיופיה על רקע המוצא העדתי שלהם.

דוד מהרט: זאת פגיעה ב- 35 אלף ילדים יוצאי אתיופיה שחיים במדינה הזאת.

מל פולישוק-בלוך: מה השרה שלך עושה בעניין?

דוד מהרט: אני מנהל מרכז ההיגוי ומתאם עם השרה אבל אני רוצה להגיד שיש קושי לי כי אני בן הקהילה ואם קורה משהו לילדים, כהורה אני עצמי נפגע.

דוד מהרט: אני רוצה רוצה להגיד לך שאכן נפלו קטיושות על הילדים יוצאי אתיופיה.

דוד מהרט: הורדנו את הילדים שלנו למקלט כדי שלא יראו טלוויזיה ולא ידעו שבמדינת ישראל זה עתידם של ילדים יוצאי אתיופיה.

דוד מהרט: יש פה עניין של דימוי עצמי של בני הקהילה.

דוד מהרט: אני רוצה שהילדים שלי ירגישו שבמדינה הזאת ובחברה הזאת יש להם עתיד.

דוד מהרט: שלא סופרים אותם על פי צבע העור שלהם, לא סופרים אותם על פי המוצא העדתי שלהם, אלא מסתכלים עליהם כבני אדם שווים בני שווים ששבו אל המולדת שלהם.

דוד מהרט: אני רוצה להגיד לך, גם אני הייתי בבית הכנסת וקראתי את אותה פרשה.

דוד מהרט: הדם הוא משל לנפש ואני רוצה להגיד לך שנפשם של הילדים האלה נפגעה ובכך כנראה גם חייהם נפגעו.

דוד מהרט: יש רשויות מקומיות ששם 15% מהתושבים הם מיוצאי אתיופיה: מעלות, קרית מלאכי, קרית גת ובהרבה ישובים.

דוד מהרט: הדיון כאן הוא האם ראש עיר יכול להגיד לילדים שלי שהוא לא רושם אותם לבית הספר הזה כי הם אתיופים.

דוד מהרט: זה תקדים מסוכן.

דוד מהרט: כבר התחלנו לשמוע אותות של רשויות מקומיות אחרות, שכנראה רוצות לאמץ את המודל הזה שבו יכול ראש העיר לזהות ילדים על פי רקע הדת שלהם ולהגיד להם: "אתכם אני לא רושם לבית ספר".

דוד מהרט: יש באור-יהודה בתי ספר דתיים.

דוד מהרט: לא כולם צריכים ללכת לבית ספר סעדיה הגאון.

דוד מהרט: אבל יש בית ספר שלב לבייב תומך בו וכנראה שיש לו כוחות בזכות הכספים שלו, ולשם לא מפנים ילדים יוצאי אתיופיה.

דוד מהרט: למה ילדים יוצאי אתיופיה לא יכולים ללכת לבתי ספר אחרים מלבד סעדיה הגאון?

דוד מהרט: בגלל שלב לבייב משתייך לחב"ד, וחב"ד, כפי שאתם יודעים, לא קולטים ילדים יוצאי אתיופיה.

מל פולישוק-בלוך: כתוב בתורה "ואהבת לרעך כמוך".

יצחק בוקובזה: כתוב: "אל תדון את חברך עד שתגיע למקומו".

זבולון אורלב: אתה משרד החינוך, בידיך הסמכויות.

זבולון אורלב: מה אתה מקונן עליו?

זבולון אורלב: אתה משרד החינוך, בידיך הסמכויות.

רן כהן: גבירתי היושבת ראש, אדוני המבקר, חבריי חברי הכנסת, אורחים נכבדים.

רן כהן: בחדר הזה אני מהוותיקים ביותר.

רן כהן: אני רוצה לומר שזה אחד המקרים הכי מזעזעים שנדונו בחדר הזה.

רן כהן: הכתלים האלה לא שמענו דבר כל כך מחריד כמו הדבר הזה.

רן כהן: מר בוקובזה, הנאום שלך על העוולות והפערים, וכמעט הרחמים העצמיים שאתה מבקש כמי שגדל במעברה, זה כתב אשמה חמור נגד המעשה שעשית.

רן כהן: אי אפשר להבין כיצד אדם שגדל במעברה ויודע מה המשמעות של ילד שלא מקבלים אותו לבית הספר ביום הראשון על רקע צבע העור שלו, על רקע המקור שממנו הוא בא, יעשה דבר כזה לילד.

רן כהן: אי אפשר לקבל את מה שאתה אומר.

רן כהן: העוול ממך הוא כפול ומכופל.

רן כהן: מי שגדל במעברה יכול לומר: "בגלל שגדלתי במעברה אני יכול לעשות את זה ל-42 ילדים"?

רן כהן: הרי זה פשע.

רן כהן: הכישלון הזה הוא כישלון שאין לו שיעור.

רן כהן: ביום רביעי תתקיים ישיבה של ועדת הקליטה, הוועדה לזכויות הילד עם משרד הקליטה ונדבר על מדיניות הקליטה.

רן כהן: תנאם שם את אותו נאום, אין בעיה.

רן כהן: אפשר לדון על מדיניות הקליטה במדינת ישראל.

רן כהן: אי אפשר להעמיד את זה אל מול ילד קטן.

רן כהן: זה לא הולך.

רן כהן: זאת אפליה ישירה, מכוונת, חד משמעית.

רן כהן: כל הפעמונים צילצלו, החל ממשרד החינוך ומנהלת המחוז, דרך מבקר המדינה יום קודם לכן, דרך הידיעה בתקשורת כדי לומר לך: "אדוני, אתה עושה מעשה שלא ייעשה".

רן כהן: זה מעשה שמריח, גם אם אתה לא רוצה, מגזענות נטו.

רן כהן: אם הילדים האלו היו בלונדינים, היית מקבל אותם.

רן כהן: זאת העובדה, מה לעשות?

רן כהן: אתה אמרת: "הם מאתיופיה, אני לא מקבל אותם".

רן כהן: זה מעשה גזעני חד משמעית.

רן כהן: אולי כי לא היית בחדר הזה הרבה פעמים, אולם עוד לא היתה עזות מצח וחוצפה שיבוא אדם שהחוק חד משמעית נגדו, שחצה את החוק, וכשמבקר המדינה מורה לו לקבל את הילדים האלה הוא יגיד שהוא יילך הביתה, יניח את ראשו על הכרית ואז יחליט.

רן כהן: לא היה דבר כזה.

רן כהן: לפניך היה פה ראש מועצה האזורית גלבוע.

רן כהן: הוא אמר שהוא מתקומם נגד ההחלטה של המבקר אבל הוא מבצע אותה.

רן כהן: אני מציע לך, מאחר ואני מכיר אותך הרבה שנים, להגיד עכשיו לוועדה שאתה מקבל את ההחלטה ועוד היום מציב את הילדים בבתי הספר של אור-יהודה.

רן כהן: אחר כך תריב עם השרה לבני, עם ממשלת ישראל ועם כל העולם, אבל לא על גב הילדים.

רן כהן: אתה לא יכול לעשות את זה על גב הילדים.

רן כהן: אני מציע לך לעשות את זה עכשיו.

רן כהן: ראש עיר, עם כל הכבוד, ועם כל הסמכויות האדירות שיש לו, הוא לא דיקטטור.

רן כהן: לא יכול להיות מצב שבו המדינה לא יכולה לכפות על ראש עיר את מה שהיא רואה כנורמות חוקיות ומוסריות.

רן כהן: צריך פשוט לאכוף את החוק.

רן כהן: יש פה כשל טוטלי של משרד החינוך.

רן כהן: אני מדבר על זה שמשרד החינוך לא יכול לאכוף עליך בצו לקבל את הילדים האלה, זה כישלון טוטלי.

רן כהן: משרד החינוך נכשל בתפקידו, משום שהוא יכול לעשות את זה, יש לו את הסמכויות לעשות את זה – והוא לא עשה את זה.

רן כהן: בעניין הזה, הביקורת צריכה לצאת מהוועדה אל שרת החינוך.

רן כהן: היא נכשלה בתפקידה.

אורלי פרומן: אנחנו עבדנו גם בהיבט המשפטי.

אורלי פרומן: לפני שמגישים תלונה נגד ראש עיר מנסים את כל הדרכים לפני.

אורלי פרומן: כיוון שזה לא הלך, אני מציגה מכתב שנשלח היום למר בוקובזה: "בהתאם לשיחתך עם המנכ"לית המתנו עד היום להסדרת הנושא בנדון.

אורלי פרומן: לצערנו הנושא לא הוסדר ולפיכך נאלץ להגיש נגדך מחר תלונה במשטרה על עבירה על איסור אפליה מטעמים עדתיים ברישום תלמידים, כמתחייב מהוראות סעיף 5 לחוק זכויות התלמידים התשס"ה-2000.

אורלי פרומן: ".

אורלי פרומן: המכתב חתום על ידי היועצת המשפטית של המשרד.

זבולון אורלב: אני רוצה לומר ליצחק בוקובזה, שכפי ששמעתם הוא ראש עיר ותיק - - -

מל פולישוק-בלוך: זאת אחת הבעיות - - -

יצחק בוקובזה: דרך אגב, התפטרתי והחזירו אותי.

יצחק בוקובזה: הלכתי הביתה וקראו לי.

זבולון אורלב: אגב, בין התעודות שיש לו, יש לו כנראה גם תעודה ממני, אבל במבחן של המקרה הזה, ציון נכשל.

זבולון אורלב: יחד עם זה שאני שייך לאותם אנשים שיודעים להעריך ולהוקיר את המעשים של יצחק בוקובזה כראש עיר, בכל מה שקשור למערכת החינוך ומערכת הרווחה, בוודאי שיש לו הרבה זכויות.

זבולון אורלב: אני חושב שבמעשה הזה חלים עליך מה שנאמר למלך כוזר: "כוונתך רצויה, מעשה כלל וכלל אינם רצויים".

זבולון אורלב: גם אם יש לך ביקורת נוקבת על מדיניות הקליטה, שאגב אני תומך תמיכה מלאה בביקורת שלך, דברי רשומים גם במקומות אחרים.

זבולון אורלב: אני אינני חבר בוועדת הקליטה אבל יכול להיות שאני אהיה שם כדי לעזור לך בזעקה הזאת.

זבולון אורלב: אני חושב שאסור לך לקשור את שני הדברים.

זבולון אורלב: אין רשות לאיש לפגוע בציפורן של ילד קטן מעולי אתיופיה.

זבולון אורלב: מה שאתה עושה זאת פגיעה אנושה, אתה יודע את זה.

זבולון אורלב: זאת בדיקה אנושה לא רק בילדים.

זבולון אורלב: אסור לך לצאת מהחדר הזה, יצחק, אלא אחרי שאתה מודיע כאן קבל עם ועדה, שחרף הביקורת, מבחינתי המוצדקת, על מדיניות הקליטה של הממשלה, שמחר בבוקר אתה קולט את הילדים האלה.

זבולון אורלב: אני אומר למשרד החינוך, שאם לא תעשה כן, השרה חייבת היום להוציא צו.

זבולון אורלב: נגמרו הדברים.

זבולון אורלב: לא קרה כדבר הזה במדינת ישראל שמסתובבים 42 ילדים במדינת ישראל, שראש עיר מודיע שלא יקבלם ושרת החינוך אדישה.

זבולון אורלב: הגשת תלונה במשטרה, לפי סעיף 7 בחוק זכויות התלמיד זה בסדר גמור, אבל עד שיבררו ויחקרו זה ייקח זמן ושבועות, ולא יכול להיות שבינתיים 42 ילדים יסתובבו ברחובות.

זבולון אורלב: אני מניח שתקבל את הצו אחרת שר הפנים, בתוקף סמכותו, יעביר אותך מתפקידך.

זבולון אורלב: יצחק, אתה לא רוצה שאני אגיש נגדך תלונה במשטרה.

זבולון אורלב: אני אקדים אותם ואלך למשטרה.

יצחק בוקובזה: אתה מדבר הכי נחמד כרגע ואני רוצה לענות לך.

זבולון אורלב: אני רוצה לומר, כמי שמאוד מזדהה איתך ואומר בגלוי שאתה צודק מאוד בטענותיך כלפי הקליטה.

זבולון אורלב: טעית בקשר שעשית בין שני הדברים.

זבולון אורלב: אתה חייב להפריד בין שני הדברים.

זבולון אורלב: אל תעשה את המאבק על גב הילדים.

דוד מהרט: אני מנהל אגף ההיגוי שזה גוף מחוץ למשרד החינוך.

דוד מהרט: הבנתי ממשרד החינוך שהם מיצו את כל האפשרויות למעט ההיבט המשפטי והתלונה במשטרה.

דוד מהרט: כשצריך לבקר, אני מבקר גם את משרד החינוך.

מל פולישוק-בלוך: אתה עושה את שלך, אנחנו את שלנו, אבל שרת החינוך נכשלה כאן כשל מוחלט.

מל פולישוק-בלוך: היא לא מיצתה את הדברים בקצב הראוי.

מל פולישוק-בלוך: אני יכולה לספר לכם שמשרד החינוך לא רצה להגיע לישיבה הזאת.

אורלי פרומן: מה פתאום?

אורלי פרומן: מי אמר?

אורלי פרומן: הודעתם לנו ביום חמישי ואמרנו מייד שאנחנו מגיעים.

מל פולישוק-בלוך: לפני שהודיעו לך, משרד החינוך אמר שהם לא באים.

אסתר אורנבוך: אני נציגת החינוך הדתי.

אסתר אורנבוך: יש באור-יהודה שני בתי ספר ממלכתיים דתיים.

אסתר אורנבוך: משום מה, במהלך השנה האחרונה, רוכזו כל העולים בבית ספר אחד.

אסתר אורנבוך: בית הספר השני שייך לרשת של לב לבייב שמשום מה לא מקבלים ילדים יוצאי אתיופיה.

מל פולישוק-בלוך: אבל גם רשת כמו אורט כפופה וחייבת לקבל.

אסתר אורנבוך: את צודקת, אבל ראש העיר נמנע, משום מה, מכל מיני סיבות - - -

מל פולישוק-בלוך: פנית לראש העיר?

אסתר אורנבוך: בוודאי.

אסתר אורנבוך: אורלי פנתה וגם אני פניתי.

אסתר אורנבוך: אמרנו להם שיחלקו את הנטל, זה יהיה יותר פשוט ויותר מכובד.

יצחק בוקובזה: עכשיו זה נטל?

זבולון אורלב: כן, קליטת עליה זה נטל.

אסתר אורנבוך: אני רוצה לציין שבבית הספר האחד שאליו רוכזו 81 אתיופים, שהם בערך 30% מבית הספר, נעשית עבודה יוצאת מן הכלל.

אסתר אורנבוך: יש עוד בתי ספר של המוכר שאינו רשמי, שאין להם שום הסכם עם אגודת ישראל שלא לקבל אתיופים.

אסתר אורנבוך: הנטל יכול להתחלק בצורה יוצאת מן הכלל.

אסתר אורנבוך: הגיע הזמן שכולנו נדע - - -

מל פולישוק-בלוך: חבר הכנסת אורלב אמר שתיקחו להם את הרישיון.

מל פולישוק-בלוך: מתי, פעם אחת, משרד החינוך ייקח רישיון ויפסיק תשלומים למי שמפלה ילדים על רקע גזעי?

מל פולישוק-בלוך: מתי זה יקרה?

מל פולישוק-בלוך: אין לך תשובה בשבילי.

מל פולישוק-בלוך: אסתר ארנבוך.

מל פולישוק-בלוך: אני רק יודעת שראש העיר צריך לאכוף את הרישיון.

מל פולישוק-בלוך: פשוט אין לך תשובה ומי שהיה צריך להיות פה זאת שרה החינוך, אבל שרת החינוך אף פעם לא תבוא לכנסת כדי לתת תשובות.

מל פולישוק-בלוך: זאת הבעיה שלנו.

אורלי פרומן: אנחנו לא מתנהלים בסלחנות בלתי נסבלת, לא צריך להגזים.

יעל פרבר: כשמנהלת הוועדה דיברה איתי היא אמרה שהאשמה העיקרית היא נגד ראש העיר והיא רוצה נציג של משרד החינוך.

יעל פרבר: אמרתי לה שאני לא בטוחה שנוכל להביא את הנציג הבכיר ביותר מכיוון שזה יום חמישי אחר הצהריים.

יעל פרבר: מייד צילצלתי לאורלי והיא מייד הסכימה לבוא.

יעל פרבר: כך שלא ביקשו את שרת החינוך.

יעל פרבר: אם היו מבקשים את שרת החינוך הייתי דואגת לכך.

מל פולישוק-בלוך: לא ביקשנו את שרת החינוך.

מל פולישוק-בלוך: חלילה, לא התכוונתי לזה.

מל פולישוק-בלוך: מכיוון שראש עירית רמת השרון טרח להגיע לכאן, ומכיוון שהוא הואשם גם על ידך, ניתן לו רשות דיבור.

יצחק רוכברגר: ראיתי את השידור בטלוויזיה וכמו כל אחד במדינת ישראל הזדעזעתי.

יצחק רוכברגר: חייבים לחייב את ראש העיר לקלוט את הילדים.

יצחק רוכברגר: בגדול, אין לי טענות לגבי משרד החינוך, אלא לגבי האכיפה.

יצחק רוכברגר: אבא או אמא כשלא שולחים ילד לבית הספר עוצרים אותם.

יצחק רוכברגר: כידיד שלו, אני אומר לכם, צריך לעשות נגדו מעשה ועוד היום.

יצחק רוכברגר: בכל מקרה, אני מוכן לקלוט את הילדים אצלי ברמת השרון, וזה לא פופוליזם.

זבולון אורלב: כמה תלמידים אתיופים יש אצלך?

יצחק רוכברגר: אין.

זבולון אורלב: למה?

מל פולישוק-בלוך: כי זה יקר.

יצחק בוקובזה: אל תהפוך אותי לגזען.

יצחק רוכברגר: אני מוכן וערוך לקלוט את הילדים, רק שיביא אותם.

יצחק בוקובזה: שמתי לב שאת הגעייה של העגל, שקוראים לו בוקובזה, רק זבולון אורלב שמע.

יצחק בוקובזה: כולכם ניערתם את הבגדים מהדברים.

יצחק בוקובזה: לשמחתי הם כתובים על הדף והם קיימים גם אם לא התכוונתם לשמוע אותם.

יצחק בוקובזה: חבל שרק אחד שומע את הגעייה הזאת.

זבולון אורלב: גם מבקר המדינה שמע.

רן כהן: השמים שמעו.

יצחק בוקובזה: רן, אנחנו נתחשבן אחר כך.

רן כהן: אתה תתחשבן איתי?

יצחק בוקובזה: סליחה, רן.

יצחק בוקובזה: כאיש חוק אני אומר שני דברים: איומים בתלונה פלילית - - - רימוני רסס באוטו שלי ובבית שלי לא הרתיעו אותי.

מל פולישוק-בלוך: אתה משווה את שני הדברים?

מל פולישוק-בלוך: סליחה.

מל פולישוק-בלוך: מה, אנחנו עבריינים שמאיימים עליך?

מל פולישוק-בלוך: אנחנו דואגים שאתה תשמור על החוק.

יצחק בוקובזה: רימוני רסס לא עצרו אותי מלהמשיך באידיאולוגיה שלי 27 שנה.

יצחק בוקובזה: ניסו לפרק את האוטו שלי ואותי ברימון רסס, כשנבחרתי פעם אחת ופעם שניה, כי היתה לי מדיניות מסודרת, מכוונת, ערכית.

יצחק בוקובזה: לכן תלונות זאת לא הבעיה שלי.

יצחק בוקובזה: אם כבר אנחנו עוסקים בחוק, הגשתי תלונה בפני מבקר המדינה על הפרת חוק חינוך חובה שתי וערב על ידי משרד החינוך.

יצחק בוקובזה: כשמשרד החינוך יקיים - - -

מל פולישוק-בלוך: אל תתחיל את הדיון מהתחלה.

מל פולישוק-בלוך: מה אתה מסיק מהישיבה הזאת?

יצחק בוקובזה: אם אנחנו עוסקים בקיום חוק, אני רוצה לראות אתכם אומרים למשרד החינוך לקיים את סעיף 7 לחוק לימוד חובה.

יצחק בוקובזה: באותו יום אני אקיים אצלי.

מל פולישוק-בלוך: אתה מציב תנאי, אנחנו דורשים ממך להחזיר את התלמידים בלי תנאים.

יצחק בוקובזה: את זה את אומרת, ואני אמרתי את מה שאני אומר.

מל פולישוק-בלוך: אז אתה אומר שאתה לא מחזיר אותם.

יצחק בוקובזה: אני אמרתי את מה שאני אמרתי, לא מה שאת רוצה.

יצחק בוקובזה: קיומו של חוק הוא לא חד צדדי.

יצחק בוקובזה: כשמשרד החינוך ייתן לי צו, הוא יקבל תגובה לצו הזה.

רן כהן: גברתי היושבת ראש, אני חושב שבמצב הדברים הזה אין לנו ברירה אלא לפנות לשר הפנים ולבקש ממנו שישקול לפזר את עירית אור-יהודה.

מל פולישוק-בלוך: יש כאן ראש עיר בישראל שמפר חוק, לדבריו, מתוך מחאה, אבל גם אחרי שמתקנים אותו הוא ממשיך ומפר חוק.

מל פולישוק-בלוך: יתרה מכך, אם אחרי שאנחנו מאירים את עיניך, מבקר המדינה, חברי הכנסת ויושבת ראש וועדה של הכנסת פונים אליך ואומרים שחרגת מסמכותך ואתה מפר חוק, אתה משווה את האיומים מטעם המאפיות לאלה שדורשים ממך למלא חוק בישראל, אז אתה כנראה ממש לא מבין את התפקיד שלך.

מל פולישוק-בלוך: דרך אגב, אני גם לא מבינה איך אתה עורך דין.

יצחק בוקובזה: את יושבת ראש ועדה ולכן אני לא מגיב.

יצחק בוקובזה: בהזדמנות אחרת, הייתי מגיב.

מל פולישוק-בלוך: אני מציעה לך יותר מעצה ידידותית: אנחנו דורשים ממך, כאן כוועדת ביקורת המדינה של כנסת ישראל, לשמור על החוק במדינת ישראל.

מל פולישוק-בלוך: אתה חייב לשמור על החוק ככל אזרח, על אחת כמה וכמה כנבחר ציבור שמוביל ציבור שלם בישראל.

מל פולישוק-בלוך: אתה נדרש להחזיר את התלמידים עוד היום.

מל פולישוק-בלוך: לפעול שמחר בבוקר הם יהיו בבתי הספר, בתאום עם משרד החינוך.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה לדרוש ממשרד החינוך והפנים לסייע בקליטת תלמידים אלה.

מל פולישוק-בלוך: אתם חייבים לסייע לקליטת התלמידים הרבה מעבר, כי עכשיו צריך יותר משאבים.

אורלי פרומן: לא היתה בעיה, בעניין הזה סייענו גם בעבר.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו פונים לממשלה, למשרדי הקליטה והפנים, לבדוק בכלל את מדיניות קליטת העולים במדינת ישראל.

מל פולישוק-בלוך: דיון מפורט יהיה בוועדת הקליטה של הכנסת.

מל פולישוק-בלוך: אבל אי אפשר לצאת מהישיבה הזאת בלי להאיר את העיניים גם בנקודה זאת.

מל פולישוק-בלוך: אני מציעה למבקר לשקול בדיקה יסודית של מדיניות הקליטה במדינת ישראל.

מל פולישוק-בלוך: אבל זה ללא שום קשר לעבירה על החוק שעשה ראש העיר.

מל פולישוק-בלוך: מישהו צריך לבדוק את העוול שעושים לעולים החדשים.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו פונים לשרת החינוך: שרת החינוך לא יכולה להתכסות בעלה, שאין לה, ששנת הלימודים החלה ללא דופי.

מל פולישוק-בלוך: שנת הלימודים התחילה עם דופי חמור ביותר, שכפי שאמר חבר הכנסת רן כהן, אחד מהחמורים שידעה מדינת ישראל מאז הקמתה.

מל פולישוק-בלוך: אפליה מסוג זה, אני לא זוכרת שראינו במדינת ישראל בצורה כל כך בוטה ומכוערת.

מל פולישוק-בלוך: לכן שרת החינוך צריכה להוציא היום צו המחייב את מערכת החינוך באור-יהודה לקבל את אותם תלמידים.

מל פולישוק-בלוך: הדבר האחרון: לא יעלה על הדעת שראש עיר בישראל יסרב לפנייתם של נציב תלונות הציבור ומבקר המדינה במדינת ישראל, ויצפצף עליהם.

מל פולישוק-בלוך: אין דבר כזה.

מל פולישוק-בלוך: מי שעושה את הדבר הזה, ומי שעובר על החוק ביודעין, הולך לבית סוהר, גם במדינת ישראל.

מל פולישוק-בלוך: אני מבקשת ממבקר המדינה להמשיך את ההליכים וכל מה שיידרש כדי שדבר כזה לא יישנה.

יצחק בוקובזה: האם אני יכול לצפות לפגישה עם מבקר המדינה?

מל פולישוק-בלוך: אותך שמענו מספיק.

רן כהן: בוקובזה, תשמע לי: אל תשבור את המעמד של מבקר המדינה.

רן כהן: אין לך סמכות, לא מוסרית, לא חוקית בשום צורה שהיא.

רן כהן: תדע לך שזה לא קרה.

יצחק בוקובזה: אני רוצה להיתלות בו.

מל פולישוק-בלוך: אדוני, אותך שמענו מספיק.

מל פולישוק-בלוך: אם אתה רוצה לחזור בך מהדברים שאמרת, אני אשמח לתת לך אפשרות.

זבולון אורלב: תראה, הכנסת ומבקר המדינה, על כל חלקיה, לא יכולים להתפשר על קיום חוק.

זבולון אורלב: יש חוק שבעניין הזה גם קשור בילדים רכים שלא יכולים להתגונן.

זבולון אורלב: לכן אני פונה ומבקש ממך שעכשיו אתה תודיע שהחוק יקויים והילדים מתחילים ללמוד מחר בבוקר.

זבולון אורלב: זה דבר אחד שעומד בפני עצמו.

זבולון אורלב: הדבר השני: הגעייה.

זבולון אורלב: אני אומר לך שאם אחרי הישיבה תפנה למבקר המדינה, חזקה שמבקר המדינה אזניו כרויות.

זבולון אורלב: הוא לא יכול כרגע להגיד לך כן.

זבולון אורלב: כי אם הוא יגיד לך כן, זה ייראה כאילו שני הדברים האלה קשורים, ואסור לקשור ביניהם.

זבולון אורלב: אז גם אתה, מניסיונך הציבורי, תלמד להפריד בין שני הדברים האלה.

זבולון אורלב: הכנסת הזאת מעולם לא הפנתה עורף לכל ראש עיר שרוצה לקיים דיון ובהחלטות הוועדה יש גם פניה לסוגייה הזאת של מדיניות הקליטה, כך שהגעייה נשמעה.

זבולון אורלב: לכן אני אומר: אסור לנו.

זבולון אורלב: זה מסר קשה מאוד, גם למערכת החינוך, גם למערכת הציבורית, אם הישיבה הזאת מתפזרת מבלי שראש עיר מכובד כמוך אומר שהוא מקיים את החוק.

יצחק בוקובזה: שמעתי את דבריך.

יצחק בוקובזה: אני אקיים את החוק ואני אבקש פגישה עם מבקר המדינה ושיתייחס לזה בדחיפות המירבית כדי שישמע את שני הדברים שיש לי לומר, הן לגבי קיום הוראות חוק החינוך והן לגבי מדיניות הקליטה.

זבולון אורלב: בסדר, הוא לא יענה לך כרגע.

מבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס: אני חושב שהעובדה שקיימנו כאן דיון מאוששת ומחזקת את העמדה שאנחנו כמבקר המדינה וכנציב תלונות הציבור נדון בכל נושא בזמן שהוא מתהווה בזמן מעשה.

מבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס: לא נדחה, נשמע את זה על המקום.

מבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס: אני שמח שאנשי משרד נציבות תלונות הציבור, התחילו בנושא הזה, טיפלו בו כמו שצריך.

מבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס: אני חושב שלא יתכן מצב שבמדינת ישראל תהיה אפליה כלשהי בין תלמיד לתלמיד.

מבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס: אני מצפה לכך ש-42 התלמידים באור-יהודה יתחילו מחר את לימודיהם בבית הספר.

מבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס: כך הבנתי עכשיו גם מראש העיר.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה להצטרף בתודה לאנשי המבקר ולנציבות על שעשיתם את העבודה בזמן אמת.

מל פולישוק-בלוך: אמרנו שנפעל בזמן אמת בשיתוף פעולה של ועדת הביקורת יחד עם אנשי המבקר.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו גם עדים לכך שהדברים מתוקנים בזמן על ידי כל הגורמים.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו לא נעזוב את העניין הזה, כולל כל ההיבטים הנוספים שאותם זעקת בזעקתך.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו ערים לכך, נמשיך את כל הדברים של המדיניות ונדאג שיטפלו בהם, יחד עם ועדת החינוך וועדת הקליטה.

מל פולישוק-בלוך: לא נעזוב את זה, אבל אנחנו נדאג לשמירת החוק בבמדינת ישראל.

מל פולישוק-בלוך: תודה רבה לכולם.