הוועדה לענייני ביקורת המדינה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 114, 2004-08-02 09:30

אמנון כהן: שבוע טוב.

אמנון כהן: אני פותח את הדיון בנושא עמידר, החברה הלאומית לשיכון בישראל בע"מ, תפקוד החברה בהיעדר הסכם כולל בינה לבין הממשלה – ממצאי מעקב – עמ' 375 בדו"ח 54ב' של מבקר המדינה.

אמנון כהן: והדיון על פי בקשתו של חבר הכנסת רן כהן.

אמנון כהן: שנדע באמת, חברת עמידר היא חברה משכנת, חברה ממשלתית חשובה מאוד בארץ, אבל מהצד השני, אני לא יודע איך הממשלה יכולה לתפקד בצורה כזאת כאשר יש חמישים אלף זכאים של משרד השיכון, זכאי הדיור הציבורי ויש חוק שיזם אותו חבר הכנסת רן כהן כאשר סוף-סוף אנשים שחיו הרבה מאוד שנים בדירות עמידר יכלו לדרוש, והיה איזשהו הסכם שהסכומים שיחזרו למדינה, ייעשה בהם שימוש הן לרכישות דירות חדשות לשיפוצים, להרחבות, וכתוצאה מהדו"ח הזה אנחנו גם רואים שהכספים תקועים במשרד האוצר בעיקר ולא מגיעים לייעדם, ומנגד – אלפי אזרחי מדינת ישראל שזכאים לדיור הציבורי בעיקר אנשים קשישים מאוד שרוצים את שארית חייהם לסיים בצורה נאותה – לא זוכים, ואלה שחיים בדיור הציבורי ואולי לא עומדים באיזשהם קריטריונים מבחינת לקבל איזשהו שיפוץ, איזה תיקון בתוך הדירה ולא מקבלים.

אמנון כהן: יש הרבה מאוד מכתבים בנושא הזה וחבל שבסך הכל – הכסף ישנו ושימוש נכון וראוי בכסף הזה היה פותר מצוקות של אזרחים רבים במדינת ישראל ואזרחים הכי חלשים, מהשכבות הכי חלשות של מדינת ישראל.

אמנון כהן: בהתחלה – רן – רק בשבילך אנחנו נשמע את ממצאי הדו"ח, ואחר כך ניתן לך בבקשה – מר הירש, את עיקר ממצאי הדו"ח בעקבות, יש כאן שחתמו על ההסכם בין הממשלה ובין משרד השיכון ואנחנו רוצים לדעת מה היו הליקויים ואנחנו נשמע מה תוקן והלוואי נצא מכאן ואתם תגידו לנו שיש אופציה לרכישת הרבה מאוד דירות ציבוריות או כל אופציה אחרת.

אמנון כהן: המטרה היא שזכאי משרד השיכון, כחמישים אלף במספר, חלקם לפחות יוכלו לחיות בצורה נאותה.

אמנון כהן: בבקשה מר הירש.

יוסף הירש: מדובר בעצם על ממצאי מעקב על דו"ח שפרסמנו בשנת 2002, וזה גם לא דו"ח ראשון אלא לפי הספירה שלי אנחנו כבר ב-1975 הצבענו על כך שאין הסכם כולל בין הממשלה לבין עמידר, ומערכת ההסכמים שהיו היו בהם לא מעט פגמים מבחינת מערכת היחסים שבין עמידר לבין הממשלה, שהעיקרי שלהם הוא שלא היה קשר ישיר בין הכנסות ובין הוצאות.

יוסף הירש: כתוצאה מכך הצטברו הרבה מאוד עודפי מזומנים בחברת עמידר, שמצד אחד היו לה הפסדים תפעוליים ומצד שני היו לה הרבה מאוד אמצעים נזילים שבעצם בגלל מחלוקות בין משרדי הממשלה לבין עמידר, האמצעים האלה שהם בסדר גודל של מאות מיליוני ₪ לא השתמשו בהם לצרכים שהיו אמורים להשתמש בהם על פי מטרות החברה.

יוסף הירש: נוסף על כך, העובדה שלא היה קשר בין ההכנסות להוצאות השפיעה על כך שלא היה ביטוי והביטוי היה מאוד חלקי בתקציב המדינה לגבי הפעולות של עמידר.

יוסף הירש: חלק מהפגמים שהיו כתוצאה מכך, טופלו למעשה בסוף 2003.

יוסף הירש: אנחנו פירסמנו את הדו"ח האחרון בראשית 2002, זה לקח עוד קרוב לשנתיים עד שנחתם הסכם ולמעשה מהבחינה הזאת אפשר לומר שההסכם אכן נחתם אם כי צריך לציין שאנחנו לא התייחסנו לגופו של ההסכם כי לא היה ספק כמובן בידינו.

יוסף הירש: זה נחתם לפי מיטב זכרוני בעשרים ותשע לדצמבר 2003 (29.12.2003).

יוסף הירש: אנחנו הגשנו את הדו"ח שלנו בחמישה עשר בפברואר (15.2) ולמעשה ההסכם אמור לפתור לפחות חלק מהבעיות, שזה בסופו של דבר מדובר על שיעורי העמלות שעמידר תקבל בעד פעולותיה שזה יהיה תוצאה של – אם לדוגמא מדובר על סיבסוד בשכר דירה אז יכול להיווצר מצב שכאשר עמידר גובה את אותו שכר דירה מסובסד שהמדינה קובעת, והיא גובה לפעמים חלק ממנו, אז אין ביכולתה לטפל ולתחזק את הדירות האלו.

יוסף הירש: ולכן היה צורך לתקן את הדבר הזה ושיהיו עמלות קבועות שיהיו תוצאה של תימחור לגבי עלות הדירות.

יוסף הירש: אנחנו יכולים להגיד שהמעקב הוא מצביע על כך שהסכם אכן נחתם.

יוסף הירש: אני רוצה לציין גם את העובדה שבעקבות הדו"ח הקודם שלנו בשנת 2002 היה דיון בועדה לביקורת המדינה בשבע עשרה ליוני 2002 (17.6.2002).

יוסף הירש: כתוצאה מכך יושב ראש הועדה דאז חבר הכנסת אמנון רובינשטיין כתב מכתב לשרים הממונים, הצביע על ממצאי הדו"ח – אולי ברשות

יוסף הירש: כם אני אציין את זה מה שכתוב כאן לשרים בשבע עשרה ליוני לשרים, באותו יום : "בישיבה בלטה העובדה כי חרף שלושה דו"חות מבקר המדינה עדיין לא הושג הסכם שיאפשר ויסדיר את מגוון פעולותיה של חברת עמידר.

יוסף הירש: מיותר לציין את הפגיעה בדיירי הדיור הציבורי וכל אותם נזקקים הזכאים לדיור ציבורי בשל סחבת הנמשכת שנים על דעת חברי הועדה.

יוסף הירש: אני פונה אליכם כשרים הממונים על מנת שהמחלוקת הנעשית על גבם של הנזקקים תוסדר לאלתר ויושג הסכם כולל".

יוסף הירש: אפשר לומר שאכן זה נעשה.

יוסף הירש: ההסכם נעשה.

יוסף הירש: שוב, אנחנו לא הגענו לביקורת נוכחית של ההסכם עצמו.

יוסף הירש: חשוב גם לציין שהנושא של אי ביטוי בתקציב המדינה של הסיבסוד שמקבלים דיירי הדיור הציבורי הוא , ההסכם לא פותר אותו.

יוסף הירש: זה אכן מופיע גם בהצעת התקציב 2004 של משרד האוצר.

יוסף הירש: מדובר על סדר גודל של שבע מאות מיליון ₪ (700,000,000 ₪) וזה כולל לא רק את דיירי עמידר אלא גם את שאר החברות שהסיבסוד שלהם לא בא לידי ביטוי בתקציב המדינה.

אמנון כהן: למה הוא צריך להיות מתקציב המדינה, אפשר לדעת?

רן כהן: כי זה כספי מדינה.

יוסף הירש: מה פתאום?

רן כהן: כשהמדינה מוכרת את מניות הבנקים - - -

יוסף הירש: אז היא מוסרת את תקציב המדינה?

יוסף הירש: מה פתאום?

יוסף הירש: המדינה קיבלה כסף, אז זה נכנס כהכנסה למדינה.

רן כהן: למה דווקא כשמוכרים לעניים אתם צריכים עכשיו ולבוא ולהגיד שזה צריך להופיע בתקציב המדינה?

רן כהן: כדי לסכל את זה?

רן כהן: הרי אתם מבינים שאם האוצר ירצה לשים את זה בתקציב המדינה כדי למנוע את זה.

רן כהן: עכשיו, מה קורה?

רן כהן: המדינה מוכרת מאות נכסים שלה.

רן כהן: היא מעולם לא צריכה לשים את זה ברישום כהוצאה בתקציב המדינה.

רן כהן: היא צריכה לרשום את זה בנכסים שיורדים או מתווספים, אבל לעולם זה לא צריך להופיע בתקציב המדינה.

רן כהן: אני לא שמעתי עוד דבר כזה.

רן כהן: מבקר המדינה גם מעולם לא דרש דבר כזה.

יוסף הירש: מבקרת המדינה במספר דו"חות מצביעה על הצורך.

יוסף הירש: כאשר אתה נותן הנחה, אתם גם נותנים קרקע בהנחה ניכרת.

יוסף הירש: אתה חייב לבטא כהנחה את שווי הקרקע שנתת.

יוסף הירש: כל הסובסידיות צריכות לקבל ביטוי, מה שווי ההטבה שנתת לאיקס, וואי זד, כדי שהכנסת תקבל איזשהי פרופורציה מה שווי מלבד זרימה של כסף בשווה כסף, מה שווי ההנחות שהיא מקבלת.

רן כהן: באמת?

רן כהן: וכשמוכרים את מניות הבנקים במחיר יותר זול ממחיר השוק אז אתה בא בדרישה שיציינו את הפער בין מחיר השוק למחיר שהושג בתור הוצאה בתקציב המדינה?

רן כהן: אף פעם זה לא מופיע.

רן כהן: אז כשאתם מוכרים לבנקים אתם לא מבקשים שזה יופיע, וכשמוכרים לאנשים האלה את הבית שלהם, אתם פתאום רוצים שיציינו בתקציב המדינה כהוצאה.

רן כהן: זה יהיה הכלי של האוצר?

רן כהן: גם ככה האוצר חנק את חוק הדיור הציבורי.

רן כהן: גם ככה הוא חנק את כל מבצעי המכירה.

רן כהן: עכשיו הדרישה הזאת יש לה רק משמעות אחת.

רן כהן: זה לקבור סופית את כל הסיכויים של הדיירים לקבל הנחה, שישפצו להם את הדירות.

רן כהן: למה?

רן כהן: כי הכל יופיע בתקציב המדינה.

רן כהן: אז יבואו לועדת הכספים ויגידו – זו הוצאה.

רן כהן: אגב, אני רוצה להודיע לך – בעת חקיקת החוק זאת היתה הדרישה של האוצר, ובדרך הזאת הם רצו לסכל את המהלך הזה.

רן כהן: מאחר ולא ראיתי את זה בשום פעולה חשבונאית של המדינה לגבי הרכוש שלה, אני לא מבין את זה.

רן כהן: אני גם לא מבין למה מבקר המדינה מבקר את זה.

רן כהן: זה לא הדיון.

רן כהן: אני לא מבין...

יוסף הירש: זו פעולה חשבונאית עקרונית.

יוסף הירש: כאשר אתה נותן הנחה אתה צריך לבקר אותה.

יוסף הירש: זה לא שולל את הזכות לתת לדייר הנחה.

יוסף הירש: אתה אבל חייב לבטא אותה.

רן כהן: אני לא בא להאשים את זה שאתם מטפלים בחוק הדיור הציבורי ובוודאי לא מבקר המדינה.

רן כהן: אני בא לטעון טענה שאף פעם זה לא מופיע בתוך המערכת החשבונאית שהמדינה מעוולת ומוכרת בשוק דברים, שאתה בא לחייב אותם עכשיו לבוא ולעשות שיערוך מה המדינה הפסידה בין מחיר השוק לבין מה שמכרתם, ועכשיו תכללו את זה בתוך סעיף של הוצאה.

מבקר המדינה אליעזר גולדברג: אני חושב שהויכוח הזה הוא מיותר.

רן כהן: אני גם חושב.

מבקר המדינה אליעזר גולדברג: הוא מיותר מכיוון שאנחנו לא קבענו כל ממצא.

מבקר המדינה אליעזר גולדברג: זה הוזכר כהערה לגבי תקציב המדינה, אבל לדו"ח עצמו אין אמירה ואין ביקורת ואין התייחסות של זה.

מבקר המדינה אליעזר גולדברג: לכן נשאיר את זה לעת מצוא.

מבקר המדינה אליעזר גולדברג: אני לא בטוח שאני מסכים את זה, אבל נשאיר את זה כעוד ממצא.

רן כהן: אני מקבל את זה ברצון.

אמנון כהן: אתה רוצה לסיים את הממצאים?

יוסף הירש: סיימתי.

אמנון כהן: רן, אתה רוצה לעצם הדו"ח?

רן כהן: אני רוצה להעיר מספר הערות בתחילת הדברים.

רן כהן: אני הרי מי שיזם את זה.

רן כהן: אני רוצה להעיר עוד שלוש הערות.

רן כהן: ואני מודה לך קודם כל אדוני היושב ראש על הזימון של הישיבה הזאת.

רן כהן: היא מאוד מאוד חשובה בעיניי, למרות שבעצם אין מושג השכל בין עמידר כפי שהוזכר בצדק על ידי מבקר המדינה ואנשיו.

רן כהן: אני רציתי אגב לציין עוד דבר אחד, שההסכם הזה הושג בתקופה שבה לא היה יושב ראש קבוע לדירקטוריות של עמידר, מה שעלותו היתה קרוב לשני מיליון שקל, אבל עכשיו משום מה , אם יש לו מישהו מהאוצר שמתעקש למנות יושב ראש קבוע לדירקטוריון למרות שהעלות היא בשמים, והנה הוכח שהיושב ראש יעיל, מקיים את זה בהתנדבות ובפעילות התנדבותית, והחברה הצליחה להגיע להסכם, מה ששנים היא לא הצליחה להגיע.

רן כהן: החברה מתקיימת עם מנכ"לית שמנהלת אותה בפועל והיא טרם מונתה למנכ"ל קבוע.

רן כהן: והיא זאת שעשתה את ההסכם הזה יחד עם היושב ראש בפועל והאוצר עושה את כל המאמצים כדי להדיח אותה מהתפקיד שלה למרות שהיא בעצם עשתה את ההסכם הזה.

רן כהן: זה ממש מדהים בארץ הזאת מה שקורה.

רן כהן: כאשר אנשים מצליחים, זו סיבה להדיח אותם ולא לתת להם את האמון כדי שיעבדו.

רן כהן: אז קודם כל נציין את העובדה שביקורת מבקר המדינה היתה מאוד חשובה בדבר היעדרו של הסכם, ועובדה שהדבר הזה הוביל בסיכומו של דבר לזה שיש הסכם בזכות המנכ"לית בפועל והיושב ראש בפועל.

אופיר פינס-פז: אל תחמיא לה יותר מדי, זה עוד עלול להזיק לה.

רן כהן: תראה, תאמין לי, כולם יכולים "לקפוץ לי", תסלח לי על ההגדרה.

רן כהן: אני לא מפחד מאף אחד.

אמנון כהן: זה לא אתה, הוא דואג לה.

רן כהן: אני לא דואג לה.

רן כהן: עם כל ההערכה לתמר מיארה אני דואג לדיירי הדיור הציבורי והיא גם דואגת לדיירי הדיור הציבורי וזה מה שחשוב לי.

רן כהן: הדבר השני שרציתי לומר.

רן כהן: למיטב הבנתי אדוני היושב ראש, יש כאן את הבעיה הכי קשה.

רן כהן: חברת עמידר היא חברת הדיור הציבורי הגדולה בעולם.

רן כהן: אין אף חברת דיור ציבורי בעולם שמנהלת סדר גודל של שמונים-תשעים אלף דירות ומשפחות.

רן כהן: ואף על פי כן האוצר עושה הכל בשביל לנסות ולגמד ולפגוע בעבודתה.

רן כהן: אחת הדוגמאות הכי קלאסיות בעניין הזה זה מה שקורה באמת עם דירות לשיפוץ.

רן כהן: ישנו לא רק החוק שלי שהוא כווץ וצומצם, ישנו גם החוק של תמר גוז'נסקי.

רן כהן: חוק שמחייב את שיפוצם של הדירות, ויש תקציב.

רן כהן: כפי שמציין מבקר המדינה בצדק – יש תקציב.

רן כהן: אז באותו הסכם שנערך הועברו מאתיים שמונים מיליון שקל למיטב ידיעתי מעמידר לאוצר המדינה שחלק מהכסף הזה היה מיועד לשיפוץ הדירות.

רן כהן: ויתר על כן – גם תקציב נוסף שישנו בעניין הזה בעצם היום לא נותנים לעמידר לשפץ בדירות הללו למרות מה שאתה אמרת בצדק ישנם אלפים – כמדומני ישנן למעלה מאלפיים משפחות שנמצאות במצב שממש צריך דחוף.

יוסף הירש: אלפיים משפחות ותיקות.

יוסף הירש: יש עוד חמישים אלף עולים שעומדים בתור.

רן כהן: כן.

רן כהן: גם האלפיים האלה הם מתוך עשרות אלפים מבקשי דירות, אבל אלה הוכרו כהכי דחופות בעניין.

רן כהן: עכשיו, מה בעצם קורה?

רן כהן: שיש סדר גודל של כאלף שלוש מאות דירות לא משופצות.

רן כהן: אני טועה?

רן כהן: אתם תמסרו את הנתונים היותר מדוייקים.

רן כהן: עשיתי חשבון אדוני היושב ראש.

רן כהן: אלף שלוש מאות דירות ריקות ולא משופצות זה סדר גודל של בערך קרוב לשבעים מיליון דולר נכסי דירות.

רן כהן: שלוש מאות מיליון שקל נכסי דירות שהאוצר בעצם מעמיד אותן כאבן שאין לה הופכין.

רן כהן: למה?

רן כהן: כי הוא לא משחרר כספים כדי שישפצו אותן, כדי שיוכלו להשתמש בהן, וגם אם הן לא בדיוק במקומות שיש בהם ביקוש, אפשר לעשות ריזקציות לגבי דירות כדי שיקנו במקומות אחרים וישכנו בהן משפחות חסרות קורת גג.

רן כהן: זה מצב שהוא בלתי סביר לחלוטין.

רן כהן: וכשה

רן כהן: אוצר כל הזמן מדבר בשם היעילות וה"רנטביליות" והכדאיות הכלכלית, מסתבר שכאן יש אלף שלוש מאות דירות שעומדות כאבן שאין לה הופכין, בה בשעה שיש משפחות בלי קורת גג.

רן כהן: זה נושא שהועדה צריכה לקבל עליו דין וחשבון ממשרדי הממשלה מה קורה עם זה, משום שאי אפשר לעבור על זה לסדר היום.

רן כהן: הדבר השלישי – זה יש חוק במדינה הזאת, ובחוק הזה שהזכרתי אותו של תמר גוז'נסקי מחוייבים לבצע אותו.

רן כהן: מי שלא נותן לבצע אותו נכון במלואו, אם אני יודע נכון זה האוצר.

רן כהן: בלי הקצבת התקציבים שצריך לתת אותם כדי שהדבר הזה ייעשה.

רן כהן: ואני חושב שעל זה צריך לקבל דיווח מלא.

אמנון כהן: מה אומר החוק של גוז'נסקי?

רן כהן: חוק גוז'נסקי אומר שצריך לשפץ בתשתיות, אתה יודע מה – יגידו את זה אחרים – הנה תמר תגיד או אחרים כאן יגידו – שדירה צריכה להיות משופצת, דירה בתשתית שלה צריכה להיות משופצת וניתנת לדייר בתנאים שהם סבירים מבחינת המרכיבים שלה ובתשתיות שלה כדי שהדייר יוכל לחיות בה.

רן כהן: שתהיה ראויה למגורים ולתחזק אותן, ואפילו יש פירוט במה זה מדובר, זה לא הושאר מבלי להזכיר את האסלה ואת הצנרת ואת כל זה.

רן כהן: יש שם פירוט של כל הדברים הללו, ולא נכון שזה לא יהיה.

רן כהן: והדבר האחרון שאני רוצה לומר – יש תקציבים.

רן כהן: התקציבים האלו מיועדים בסופו של דבר לאיכלוס של דיירי הדיור הציבורי חסרי הדיור, במקומות שלא משתמשים בהם לא לשיפוץ ולא לשום דבר אחר.

רן כהן: מדוע אי אפשר עם זה בגמישות קטנה של הממשלה לרכוש דירות כדי לשכן בהן את המשפחות חסרות הדיור?

אמנון כהן: חבר הכנסת פינס, בבקשה.

אופיר פינס-פז: אני רק רוצה להוסיף שני משפטים.

אופיר פינס-פז: אני מתנצל רק שאני צריך להיות בועדת חוקה.

אופיר פינס-פז: אני רוצה לצרף לדברים של רן כהן את המגמה של האוצר היום לבטל את חברות השיכון בתל-אביב ובירושלים ובחיפה.

אופיר פינס-פז: זה המידע האחרון שנמסר לנו שבהצעת התקציב 2005 מבקשים לפרט את החברות האלה – "חלמיש" ...

אמנון כהן: הסכם קואליציוני ידאג שדליה איציק תטפל בזה.

אופיר פינס-פז: אני ראיתי מכתבים של רון חולדאי, אני ראיתי מכתבים של אחרים, "חלמיש"...

שמעון בן-חמו: כמו שהיה הסכם עם עמידר אחרי הרבה מאוד שנים צריכים לבחון את כל המרכיבים, ככה צריך לעשות עם חברות אחרות.

אופיר פינס-פז: זאת אומרת – בוחנים את ההתייעלות של הם ואת היכולת שלהם לתפקד בצורה יותר טובה או את הסגירה שלהם?

שמעון בן-חמו: את מבנה התיפקוד של החברות.

אופיר פינס-פז: זאת אומרת שלא מן הנמנע שהתוצאה תהיה סגירת החברות.

שמעון בן-חמו: יכול להיות.

שמעון בן-חמו: זו אחת האפשרויות.

אופיר פינס-פז: משום שאני יודע מה תהיה עמדת האוצר אני אומר את זה.

אופיר פינס-פז: תראה – זה מזכיר לי את הדברים של פורז שיראו לך בדיוק מה זו סגירת החברות.

אופיר פינס-פז: זה למכור אותנו ליזמים פרטיים או לחבר אותם כדי שימשיכו לתפקד כחברות דיור ציבורי.

אופיר פינס-פז: זה הבדל עמום.

אופיר פינס-פז: עכשיו, ברגע שהמדד הוא מדד כל כך מתוח וברגע שאנחנו יודעים מה עמדת האוצר בכל העניין, אין ספק שהאופציה שמדברת על אפשרות סגירת החברות במתכונת הנוכחית שלה היא אופציה מאוד ריאלית ולא במקרה אנשים בערים האלה קופצים.

אופיר פינס-פז: עכשיו, אם החברות האלה, הן חצי ממשלתיות חצי עירוניות למיטב ידעתי, אם הן לא היו עושות את מלאכתן, אני מניח שהעיריות לא היו קופצות לתקרה.

אופיר פינס-פז: אני מניח שלא היו מתנגדות לביטול, כי למנות שם חמישה בעלי תפקידים, אני לא בטוח שזה – בשלוש הערים הגדולות – תל אביב, ירושלים וחיפה – אני לא בטוח שהן צריכות להיות בנויות בסדר הזה.

אופיר פינס-פז: השאלה היא באמת אם החברות האלה נחוצות.

אופיר פינס-פז: אני כמי שישב, למען הגילוי הנאות, כמי שישב בדלתן של פרזות, אני חושב שלא שאין מה לעשות שם, ולא שאי אפשר לעשות את הדברים יותר טוב, אבל אני חושב שיש להן את היכולת ברמה האמיתית של החיים, לא ברמה התאורטית של החיים.

אופיר פינס-פז: ואם ניקח את הכל – אם נבטל את זה או אם ניקח את זה לרמה של ספירות עליונות, אז אנחנו עלולים למצוא את עצמנו, כשגם ככה אנחנו במציאות מזעזעת בתחום הזה למציאות הרבה הרבה יותר קשה.

אופיר פינס-פז: ואני חושב שהועדה לביקורת המדינה צריכה להגיד משהו בהיבט הזה לפני שהדברים האלה מקבלים תאוצה כזאת שאי אפשר יהיה לבלום אותם.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: תמר – את רוצה לומר משהו?

תמר מיארה-הרטוב: כן.

תמר מיארה-הרטוב: ברשותך, אני רוצה להתחיל באופטימיות ולדווח לועדה שלאחר חמישים ושש שנות קיומה של חברת עמידר מה שמתגבש בניגוד לשנים עברו, שחברת עמידר פעלה בהפסד תיפעולי של בשנים האחרונות למעלה מחמישים מיליון שקל, בשנת 2004 מסתמן רווח תיפעולי של ארבע מליון שקל.

תמר מיארה-הרטוב: וזה בפירוש הסטורי מבחינת חברת עמידר.

אמנון כהן: על חשבון מה זה בא?

תמר מיארה-הרטוב: כל החשבון והרווח יועד על פי החלטת מועצת המנהלים להגדלת הסל ושיפור תנאי המגורים של הדיירים, וכשאני אומרת "הגדלת הסל", זה אותם סעיפים שלא קיימים כיום בחוק זכויות הדייר.

תמר מיארה-הרטוב: אבל ברשותך אני בקצרה אעבור על הערות המבקר: "מצב הממצא – ריבוי ההסדרים יצר שיטה של טלאי על טלאי.

תמר מיארה-הרטוב: במצב הקיים יצא שחברת עמידר חתמה על הסכם שיצר קשר בין הכנסות להוצאות ובכך הגיע לכלל תיקון בעצם ליקוי מהותי שמשרד מבקר המדינה הצביע עליו.

תמר מיארה-הרטוב: הממצא השני היה הצטברות של מאות מיליוני שקלים, אז אני מדווחת לועדה שהחברה העבירה בשני מועדים חמש מאות מיליוני ₪ למדינה.

תמר מיארה-הרטוב: בחברה נותרו חמישים מיליון ש"ח.

תמר מיארה-הרטוב: סכום זה רשום כייעודי לכיסוי התחייבויות ייעודי של התחייבויות של המדינה.

אמנון כהן: איזה סוגי התחייבויות?

תמר מיארה-הרטוב: כל אותם עבודות שנחתמו הסכמים, פיצויים לעובדים, לדוגמא – משפטים של מנהלים, קרן ...

אמנון כהן: זאת אומרת שלתיפקוד השוטף של החברה.

תמר מיארה-הרטוב: התיפקוד השוטף – בוודאי.

תמר מיארה-הרטוב: זאת אומרת שלכל סכום יש הסבר וגם להוצאה וכמובן שזה מאושר על ידי רואה חשבון.

רן כהן: זאת אומרת שהחמש מאות מיליון שהעברתם לאוצר הם גם מהכנסות ממכירת הדירות בדיור הציבורי?

תמר מיארה-הרטוב: חיובי.

תמר מיארה-הרטוב: התשובה היא כן.

רן כהן: מה שכוונת החוק הייתה שאם זה דירות לדיירים – לא שהאוצר יתנפח עם זה.

אמנון כהן: נשמע את הפתרונות דיור, אולי יש להם הצעה אחרת.

אמנון כהן: לא למכור דירות, אלא שיטה אחרת, מבחינתי שאנשים יקבלו את המגורים, לא אכפת לי איזה פתרון.

תמר מיארה-הרטוב: לגבי ממצא מספר שלוש – כספי תוכנית המשותפת.

תמר מיארה-הרטוב: כמובן שעם העברת הכספים למדינה התוכנית הזאת חדלה להתקיים.

תמר מיארה-הרטוב: ממצא מספר ארבע – מתייחס לביטוח נכסי רכוש השקעה.

תמר מיארה-הרטוב: ההסכם קובע שהמדינה תבטח את כל הנכסים, ואכן גם רכוש השקעה מבוטח במסגרת ביטוח "ענבל".

רן כהן: סליחה, גם על זה אני רוצה לשאול אותך שאלה.

רן כהן: ברשותך.

רן כהן: זה אומר שחברת עמידר היום משלמת לחברת הביטוח הממשלתית בגין ביטוח הדירות?

תמר מיארה-הרטוב: לא.

תמר מיארה-הרטוב: מה שקורה במסגרת ההתנהלות של ההסכם, כל הכנסה שנכנסת היום לחברת עמידר מועברת אוטומטית למדינה.

תמר מיארה-הרטוב: חשבון מתנהל ישירות.

תמר מיארה-הרטוב: כל הכנסות מכר הדירות – שכר דירה וכל הכנסה על הדירה, עמידר מתנהלת מעמלות על בסיס הוצאות שהיו בשנת 2001.

תמר מיארה-הרטוב: לא רציתי להתערב בוויכוח לגבי הנחות, אבל היום זה לא משמעותי לפחות מבחינת עמידר.

תמר מיארה-הרטוב: כיוון שמאחר שכל ההכנסות מועברות ישירות למדינה, המדינה מתקצבת את עמידר והתקציב הזה אושר לתקופת ההסכם ותקציב המדינה בועדת הכספים, כך שאין לזה משמעות לגבי ההנחות.

תמר מיארה-הרטוב: יכול להיות שיש לזה משמעות בתקציב המדינה, אבל בוודאי שאין לזה משמעות בעצם הטיפול בדייר, קרי שיפוץ או כל זכות אחרת של הדייר.

תמר מיארה-הרטוב: רן כהן: בביקורת של מבקר המדינה כתוב שיש איזה שלושים אלף שירות של עמידר שהן לא מבוטחות.

תמר מיארה-הרטוב: מדובר בשלושים ותשע אלף יחידות דיור שהן בהגדרה רכוש השקעה שהיה להם ביטוח פנימי בחברת עמידר שלדעת מבקר המדינה זה לא היה מספיק והוא די פרוץ, ובמסגרת ההסכם שנחתם, אותו ביטוח שחל על נכסים מינהליים חל גם על נכסי רכוש השקעה.

תמר מיארה-הרטוב: זאת אומרת שהיום כלל הנכסים הם מבוטחים בחברת "ענבל" במימון המדינה.

אמנון כהן: בכסף שאתם מעבירים המדינה מעבירה למשרד השיכון.

תמר מיארה-הרטוב: אני רוצה להתייחס ברשותך לנושא השיפוצים.

תמר מיארה-הרטוב: יש פה קצת עירבוביה.

תמר מיארה-הרטוב: חוק זכויות הדייר שנחקק בכנסת ואושר, מה שנקרא – תמר גוז'נסקי – מיושם במלואו.

תמר מיארה-הרטוב: חברת עמידר מתוקצבת מחיר מלא ומיושם וגם יכול להיות שזה לא די, אבל מאז חוקק החוק, אנחנו החלפנו אלפי דלתות פלדלת.

תמר מיארה-הרטוב: דיירים היו גרים בדירות שפשוט כואב הלב היה לראות קשישים מפוחדים עם הדלתות שהיו מותקנות.

תמר מיארה-הרטוב: והחוק הזה גרם למעשה לכך שיכולנו להחליף את כל הדלתות, כמעט כל דלת שהיא לא דלת פלדלת והיתה במצב קשה, היא הוחלפה בדלת פלדלת.

תמר מיארה-הרטוב: החלפנו אלפי דוודים.

תמר מיארה-הרטוב: כמובן שנכנסנו לכל אותם שיפוצים שהם במסגרת החוק שהסעיפים בחוק הם די קשיחים.

תמר מיארה-הרטוב: מעבר לאותם סעיפים קשיחים, תמיד יש אפשרות לפנות לוועדת חריגים ברשות האוצר והשיכון, כל המקרים האלה מגיעים לועדה, שם יש קריטריונים ששוב – הקריטריונים הם די קשיחים.

אמנון כהן: אי אפשר להגמיש אותם קצת לטובת האוכלוסיה החלשה, אם יש כבר כסף?

תמר מיארה-הרטוב: אז יש שתי אפשרויות.

תמר מיארה-הרטוב: אחת – להגמיש את אותם קריטריונים באותה ועדה.

תמר מיארה-הרטוב: הבילבול השני שנוצר הוא כמו שקרא רן "דירה ראויה למגורים".

תמר מיארה-הרטוב: כל אותם דיירים שמאושרים על ידי המדינה כזכאי הדיור הציבורי, הדירה משופצת מאל"ף ועד ת"ו.

תמר מיארה-הרטוב: איפה מתחילה הבעיה?

תמר מיארה-הרטוב: באותם אלף שלוש מאות יחידות דיור שחלקם לא נדרש, אבל מנגד יש דיירים שהם לא זכאים לדיור ציבורי אבל הם מוכנים להתאכלס באותה דירה, המדינה לא מתקצבת את שיפוץ אותן הדירות ועל כן הדירות גם נשארות ריקות וגם הדייר לא גר בה.

אמנון כהן: ואז פולשים לדירות ואז צריך להתמודד מול הפולשים.

תמר מיארה-הרטוב: נכון.

תמר מיארה-הרטוב: ואין אקט יותר יותר אכזרי וכואב מפינוי דייר מקורת גג.

תמר מיארה-הרטוב: אין ספק.

תמר מיארה-הרטוב: ואני הייתי עדה להרבה מאוד מצבים כאלה.

תמר מיארה-הרטוב: לכן מה שאנחנו מציעים – אחת – בעקבות קול צעקה שהיתה לאחרונה, בגלל מצוקת דיור מאוד קשה בבאר-שבע הוצאנו שלושים יחידות דיור להגרלה חיצונית.

אמנון כהן: למכירה?

תמר מיארה-הרטוב: לא, להשכרה בשכר דירה חופשי ללא זכאים.

אמנון כהן: אז מה פתרת בזה?

תמר מיארה-הרטוב: כמו שנאמר פה, גם שלא יהיו פלישות וגם שלא תהיה מצוקה.

תמר מיארה-הרטוב: אותם דיירים שיגרילו את הדירות ויכנסו לדירות האלה הם דיירים שבהגרלה הם זכאים, אבל בקריטריונים שלהם הם לא עומדים ברמה של הקריטריון שנקבע ולכן הם לא מאושרים כדייר לדיור הציבורי.

תמר מיארה-הרטוב: אבל אם אתה מאכלס אותם בדירה אתה גם פותר בעיה.

אמנון כהן: אבל אם את אומרת לי שזה פתוח לכלל עם ישראל, מי מבטיח לי שהוא ייכנס?

תמר מיארה-הרטוב: התשובה היא לא.

תמר מיארה-הרטוב: זה פתוח רק לאותם משפחות שזכאים לעזרה בהשתתפות בשכר דירה בשוק החופשי, אבל לא זכאי לעזרה בדירה בדיור הציבורי.

תמר מיארה-הרטוב: זאת אומרת שמי שיש לו את הכסף הוא לא זכאי.

רן כהן: יש פה אבסורד עצום.

רן כהן: משפחות הזכאיות להשתתפות בשכר דירה, ורק מיעוט קטן זכאי לדירה.

רן כהן: עכשיו, למשפחות שזכאיות לדירה אין דירות.

אמנון כהן: ומי שמשתתפים לו בשכר דירה אז הוא יכול לגשת לזה.

תמר מיארה-הרטוב: ויש לו אפשרות להשתתף.

תמר מיארה-הרטוב: בקריטריון אלו הם הדיירים שמקבלים את הדירות.

תמר מיארה-הרטוב: עוד פעילות מבורכת שחברת עמידר עשתה למעלה משנה וחצי - אנחנו מפעילים מוקד חירום עשרים וארבע שעות ביממה.

אמנון כהן: למה רק ארבעים דירות ולא, יש שם אלף ומשהו?

תמר מיארה-הרטוב: כיוון שבבאר שבע עצמה יש לנו שישים ושמונה יחידות דיור, מתוכם הוצאנו שלושים לדירות להגרלה ויתר הדירות יש לנו מועמדים, גם עולים חדשים וגם מועמדים שאושרו על ידי המדינה לקבלת דיור ציבורי.

תמר מיארה-הרטוב: אז אי אפשר להפתר מכל המלאי.

תמר מיארה-הרטוב: אבל אם יש דייר שיש לו מצוקה, אז הוא יכול לקבל דירה במצפה-רמון שיש לנו שם הרבה מאוד יחידות דיור, או בדימונה, אבל עוד פעם, יש לנו פה בעיית מלאי, בגלל התעסוקה במצפה ולכן הדיירים מסרבים לקבל את הדירות במצפה-רמון או בקריית שמונה.

תמר מיארה-הרטוב: השרות הזה של שירותי חירום מופעל עשרים וארבע שעות ביממה.

רן כהן: רגע, ברשותך שאלה קודמת – חברת עמידר זכאית היום לקחת ולמכור מאה דירות בדימונה וכנגדם לקנות שלושים דירות בראשון לציון?

תמר מיארה-הרטוב: התשובה היא לא.

תמר מיארה-הרטוב: ההסכם למעשה מכניס את עמידר להגדרה של חברה מנהלת.

תמר מיארה-הרטוב: מה שאתה אומר, יכול להיות במסגרת פעילות נוספת שהאוצר או השיכון יטילו על חברת עמידר.

תמר מיארה-הרטוב: הכסף לא נשאר אצלנו, זאת אומרת שהכסף עובר כמו שאמרתי ישירות למדינה.

תמר מיארה-הרטוב: המדינה מחזירה לנו את הכסף של העמלות.

תמר מיארה-הרטוב: מבחינת העמלות, אמר מבקר המדינה שסעיפי ההסכם עדיין לא נבדקו.

אמנון כהן: מי מחליט?

אמנון כהן: משרד השיכון?

תמר מיארה-הרטוב: האוצר והשיכון.

אמנון כהן: דירות ריקות באזורים של זוגות צעירים שהוגדרו כזכאי משרד השיכון, אבל אני לא רוצה לדחוף אותם לדימונה, יש גם ככה יותר מדי אבטלה שם.

אמנון כהן: אז אם יש סבירות שיהיו דירות במרכז הארץ, כלומר – ראשון-לציון, לוד או רמלה, לא אכפת לי, זה הרבה יותר זול, אז במאה דירות פה אני יכול אולי לקנות חמישים דירות, במקום שלושים בראשון.

אמנון כהן: אז למה לא לחשוב יצירתי.

אמנון כהן: מי שיגיע לדימונה יהיו הקשישים.

אמנון כהן: הם גם ככה בפנסיה ולא יצטרכו לעבוד.

אמנון כהן: אבל אני רוצה לעזור באמת לזוגות הצעירים, להעמיד אותם על הרגליים.

אמנון כהן: מה מונע.

אמנון כהן: למה ההתדבקות הזאת לא למכור?

תמר מיארה-הרטוב: יש פה את חבריי מהאוצר ומהשיכון שהם ישיבו.

אריאל לוין: אני ממשרד השיכון.

אריאל לוין: אף אחד לא יסכים לדבר כזה שעומדת משפחה חד-הורית, ארבע נפשות או חמש נפשות ומתפנה דירה בראשון לציון, ואנחנו נגיד – במקום לתת לה פתרון או שתתגלגל מדירה לדירה או בכלל בלי דירה, למכור את הדירה למישהו אחר ולהשאיר אותה מחוץ לדירה.

אריאל לוין: הדבר הראשון זה לתת לאוכלוסיה החלשה ביותר במערכת השיכון.

אריאל לוין: היא מקבלת דירה בראשון לציון, בנתניה, איפה שהדירה מתפנה.

אריאל לוין: הרי לא יעלה על הדעת למכור דירה לזוג צעיר.

אריאל לוין: הרי לא מוכרים בחינם.

אריאל לוין: מוכרים במחיר שוק.

אריאל לוין: בראשון לציון הוא יכול לקנות אלף דירות, הוא לא צריך את משרד השיכון או את עמידר בשביל זה.

אריאל לוין: הוא צריך את עמידר בשביל דירה בשכירות, וממתינים אלפיים דיירי דיור ציבורי מסכנים.

רן כהן: ברשותך, לא זו השאלה.

רן כהן: השאלה היא לא למצוא להם דירה.

אריאל לוין: סליחה, לא הבנתם.

אריאל לוין: אנחנו עושים מעשים כאלה – מוכרים בדימונה, מוכרים בקריית שמונה.

אמנון כהן: מה עושים עם הכסף?

אריאל לוין: הכסף חוזר חלקו או רובו למה שתמר הזכירה מקודם.

אמנון כהן: עזוב רגע – כמה דירות קניתם בחמש שנים אחרונות.

אמנון כהן: בלי סיפורים.

אמנון כהן: כמה דירות מכרתם בשנתיים האחרונות.

אריאל לוין: לא עשינו דבר כזה בחמש שנים האחרונות.

רן כהן: כלום.

אריאל לוין: עכשיו אנחנו הולכים ומנסים ללכת בכיוון הזה.

אמנון כהן: אמרת לי שמכרתם דירות בקרית שמונה ומכרתם דירות בדימונה.

אמנון כהן: מה עשיתם עם הכסף?

אריאל לוין: חמש שנים לא עשינו.

אריאל לוין: רן שאל – הדירות ריקות בקרית שמונה, בעפולה, בדימונה, אלו דירות שאין להן ביקוש.

אריאל לוין: הדירות האלה נמכרות.

אריאל לוין: אמורות להימכר.

אריאל לוין: זה לא היה לפני שנה, לפני שנתיים ושלוש.

אמנון כהן: מה עושים עם הכסף?

אריאל לוין: חלק מהדירות הכסף הולך לאיכלוס דירות, לאיכלוס חוזר, לאפשר לדיירים להכנס לדירות שאין כסף לשיפוץ.

אריאל לוין: חלק ממומן – משרד האוצר ומשרד השיכון מממנים בזה את הסכם עמידר.

אריאל לוין: עמידר נכנסה להסכם עם הממשלה עם גירעון תיפעולי של חמישים מיליון שקל.

אריאל לוין: עמידר תגמור עם רווח בשנת 2004-2005.

אריאל לוין: חלק מהכיסוי של הגירעון הוא על ידי מכירת דירות וחלק ...

אמנון כהן: אז אתה אומר שבחמש השנים האחרונות דירה אחת של דיור ציבורי לא נקנתה.

אמנון כהן: משרד האוצר – מה המדיניות שלכם לפתו ר בעיות מצוקת דיור.

אמנון כהן: אתה יודע מה?

אמנון כהן: אל תקנה דירה.

אמנון כהן: איך אתה פותר את הבעיה?

אסף רגב: ראשית אני רוצה להגיד שאותם מאתיים חמישים אלף ממתינים מקבלים עזרה בשכר דירה.

אסף רגב: הם לא יושבים ברחוב.

אסף רגב: הם מקבלים עזרה בשכר דירה בסכומים יפים.

רן כהן: סכום מקוצץ קצץ, לא?

אסף רגב: דבר שני – אנחנו מנסים במסגרת המשאבים המוגבלים שעומדים לרשות המדינה לתת כמה שיותר פתרונות דיור שמתחלקים לכמה שלבים.

אסף רגב: אחת – זה מה שנקרא סבירות ארוכת טווח המנסה להביא קשישים ...

רן כהן: מתבצע דיון?

אסף רגב: לא, לא מתבצע דיון.

אסף רגב: זה בשוק החופשי, תמורת הגדלה של סכום הסיוע בשכר דירה.

אסף רגב: קשיש הולך ושוכר דירה לחמש שנים ויכול להאריך את זה לעוד חמש שנים.

אסף רגב: בשוק החופשי איפה שהוא רוצה לגור ולא באיזה שהוא מגרש.

אסף רגב: זה פתרון שאני חושב שהוא זול יותר, טוב יותר.

רן כהן: והוא גם ממשיך הפרוייקט הזה?

אסף רגב: עכשיו אנחנו מוכנים להמשיך אותו גם עם משרד הקליטה, ואנחנו בדיונים עם משרד הקליטה והשיכון.

אסף רגב: דבר שני – לגבי החלטת הממשלה למבצעי המכר.

אסף רגב: המדינה היתה מוכנה לתת מה שנקרא "רשת ביטחון" למרות שהיא לא היתה צריכה לתת רשת ביטחון כי התפנו יותר דירות ממה שהיא היתה חייבת לפי בדיקה של רואה חשבון.

אסף רגב: למרות זאת נכנס האוצר יחד עם משרד השיכון למבצע מאסיבי של שיפוץ דירות לאיכלוס חוזר.

אסף רגב: בסכום סביר של חמש עשרה אלף שקל, עשרים אלף שקל אתה יכול לתת פתרון דיור חדש, במקום לרכוש דירה בעלות של חצי מיליון שקל או שש מאות אלף שקל.

אסף רגב: זאת אומרת שבמחיר של דירה אחת אתה יכול לתת כמה עשרות פתרונות.

אסף רגב: אנחנו תקצבנו עכשיו בסביבות חמישים-שישים מיליון שקל תקציב משרד השיכון שמיועד לדירות שעד עכשיו לא שיפצו אותן, שעלות השיפוץ שלהן היתה יותר מחמש עשרה אלף שקל.

אסף רגב: עד עכשיו הן לא שופצו, ועכשיו משרד השיכון עסוק גם בשנה הזאת בלתת דירות ולתת פתרונות דיור חדשים.

אסף רגב: אנחנו חושבים שזה הכיוונים הנכונים.

אסף רגב: גם החלטת הממשלה, החליטו לתת פתרונות דיור סבירים וארוכי טווח ולא בהכרח לקנות דירה, וזה בהחלט הכיוונים שאני חושב שאנחנו צריכים.

רן כהן: סליחה, ברשותך היושב ראש, השאלה של שנינו היתה מדוע לא לאפשר במקומות שבהם יש כאלף שלוש מאות דירות שהן לא מאוכלסות כי אין שם ביקוש ולא רוצים אותם, להמיר אותם במחצית מספר, או בשליש או בשישית אחוז, במקומות שהם יותר נגישים, שיש בהם יותר ביקוש.

רן כהן: אני הזכרתי ראשון לציון, היושב ראש אמר לוד-רמלה.

רן כהן: זה לא משנה.

רן כהן: זה אותו דבר.

רן כהן: למה לא לאפשר את ההמרה הזאת?

רן כהן: בסך הכל, כל כוונת המדינה וכל מי שבנה את הדירות הללו, היתה לאפשר למשפחות הללו לקבל קורת גג.

אסף רגב: השאלה היא אם אתה קונה בראשון לציון דירה במחיר של מיליון שקל ונותן פתרון למשפחה אחת או לוקח את הכסף הזה ונותן פתרון של שכירות.

רן כהן: אני נותן לך דוגמאות הלאה.

רן כהן: אתה מוכר דירות בירוחם או בדימונה או לא יודע איפה זה המרכזים הגדולים, בקרית שמונה, במצפה רמון – בשלושים אלף דולר ולקנות דירות ברמלה-לוד בשבעים אלף דולר.

רן כהן: אז תקבל ארבעים אחוז מהדירות.

אמנון כהן: חבר הכנסת רן כהן אומר – האופציות שלכם מצוינות, אבל גם כדי לשמור על מלאי הדיור הציבורי, חלק אולי יילך גם לרכישת דירות במקום, בחלופין.

אמנון כהן: לקנות פה, למכור פה.

אסף רגב: אנחנו כולנו היינו שמחים אם היינו יכולים לקנות דירה לכל זכאי.

אמנון כהן: לא לכל זכאי, כל אחד עד הכסף שיגיע לך.

רן כהן: מה עם הכספים שנמצאים ברזרבה?

אסף רגב: השאלה היא מה השימוש הטוב ביותר בכסף שנמצא לרשותך.

אסף רגב: קודם כל משרד השיכון אני מניח שגם בימים אלה נמצא באיזה מחשבה לעשות איזשהו מבצע למכור את הדירות שם בפריפריה, דרך אגב, אלו דירות שאף אחד לא רוצה להגיע אליהם.

אסף רגב: אף זכאי לא רוצה להגיע לשם בשום פנים ואופן.

אסף רגב: זה לא שאין כסף לשפץ אותם.

אסף רגב: אף אחד לא רוצה להתאכלס שם.

אסף רגב: עוד פעם אני אומר – הדירות יימכרו במחירים מאוד קטנים ונמוכים.

אסף רגב: לקחת את זה ולקנות דירות זה לא ייתן פתרון לאף אחד, ולכן אנחנו חושבים להמשיך - - -

רן כהן: למה?

אסף רגב: כי דירה עולה, זה פתרון דיור מאוד יקר.

רן כהן: אני הרי הייתי בדירות האלה אדוני היושב ראש.

רן כהן: הדירות האלה בדימונה עומדות כאבן שאין לה הופכין.

רן כהן: יש מי שמוכן לקנות את זה כהשקעה לטווח ארוך.

רן כהן: מה אכפת לך?

רן כהן: הוא שם את כספו על קרן הצבי.

רן כהן: נניח שהוא קונה את זה בשלושים אלף דולר.

רן כהן: פעם מכרו דירות בדימונה בשישים-שבעים אלף דולר.

רן כהן: זה לא סוף העולם.

רן כהן: עכשיו, נניח שאתה תקבל על זה שלושים אלף דולר ובינתיים אומר לך היושב ראש, וזה מה שאני גם יודע, יש למעלה מאלפיים משפחות שזכאיות לדירה שאתה לא נותן להם דירה.

רן כהן: אז אם במחיר של שתי דירות בשימונה אתה משיג דירה אחת צנועה בלוד או ברמלה או בפאתי חדרה, אז למה לא?

אמנון כהן: אתה יכול לענות על השאלה?

רן כהן: השאלה היא אם משרד האוצר ייתן למשרד השיכון לעשות את זה.

רן כהן: זאת הבעיה.

רן כהן: האמן לי אדוני, אני מכיר את זה מכל הכיוונים.

אסף רגב: אני רק רוצה להשלים.

אסף רגב: אן פה חילוקי דיעות משמעותיים בינינו לבין משרד השיכון.

אסף רגב: השאלה היא מה אתה עושה עם אלף תשע מאות תשעים ושמונה המשפחות האחרות אחרי שקניתם את הדירות האלה.

אסף רגב: אני רוצה לתת לאלפיים מאתיים המשפחות דיור.

אמנון כהן: אבל אתה כבר שלושים שנה רוצה לתת לכולם ולא נותן לאף אחת.

אמנון כהן: אז תן לפחות לשתיים בינתיים, ואז תמשיך הלאה.

אמנון כהן: טיפין-טיפין.

רן כהן: זה גם לא שתיים.

רן כהן: למה שתיים?

רן כהן: זה אלף שלוש מאות דירות, זה לפחות ארבע- מאות חמש מאות משפחות.

אמנון כהן: אדוני המבקר רוצה לשאול שאלה?

מבקר המדינה אליעזר גולדברג: הביקורת שלנו היתה שאלפי מיליוני שקלים מונחים בעמידר.

מבקר המדינה אליעזר גולדברג: עכשיו שמענו שעברו לחמש מאות מיליון.

מבקר המדינה אליעזר גולדברג: השאלה היא אם הכסף הזה מיועד האם הוא יבוא לטובת זכאי הדיור הציבורי או שהוא נכנס לקופה הכללית?

אסף רגב: הוא מיועד לדיירי הדיור הציבורי.

אסף רגב: הוא מיועד למבצעי שיפוץ הדירות.

מבקר המדינה אליעזר גולדברג: מתוך החמש מאות מיליון?

אסף רגב: כן.

אמנון כהן: אדוני מעמותת הסינגור הקהילתי, רצית לומר משהו – תורך הגיע.

יעקב הלפרן: אני מעמותת הסינגור הקהילתי.

יעקב הלפרן: אנחנו מתעסקים בנושא דיור כבר שנים מספר.

יעקב הלפרן: יש לנו אלפי פניות של אנשי הדיור הציבורי, אנחנו נבטא אותן ככה במספר מילים.

יעקב הלפרן: אנחנו נבטא מספר פניות נוספות שעולות מהדו"ח.

יעקב הלפרן: מדובר עכשיו בשנת 2000 – היה מאה שלושים וחמש נקודה מיליון ₪ (135,000,000) שנועדה לשיפוץ הדירות, כונתה התוכנית המשותפת.

יעקב הלפרן: מתוך הסכום הזה רק עשר מיליון ₪ הוקצב בכל שנה, ואומר הדו"ח ש"טרם קבעו את ייעודם של מרבית הכספים".

יעקב הלפרן: אז קודם כל – אף אחד לא שמע על התוכנית הזאת.

רן כהן: אף אחד לא הגיש בקשה?

יעקב הלפרן: לא.

יעקב הלפרן: הדיירים מגישים בקשות כל הזמן.

יעקב הלפרן: הטענות שהם שומעים הן על חוסר תקציב.

יעקב הלפרן: חלק בכלל לא באים אליהם לדירות ואומרים להם "תשמעו אין תקציב" ולחלק באים וכשיש רטיבות אומרים להם לצבוע את החלונות או שאומרים להם לצבוע את הקיר ואז אחרי כמה חודשים כאילו לא עשו שום דבר.

יעקב הלפרן: אז הטענות של חוסר תקציב הן טענות שנשמעות אחת לאחת.

יעקב הלפרן: פתאום אנחנו יושבים וקוראים את הדו"ח והדיירים משתוממים ואנחנו איתם.

יעקב הלפרן: יש כספים שמונחים, ואני חושב ששם צריך למקד את השאלה.

יעקב הלפרן: כתוב פה שבתוכנית המשותפת נשארו עשרים ואחת מיליון.

יעקב הלפרן: כתוב פה שהועברו מאתיים שמונים מיליון שקל למשרד השיכון ולמשרד האוצר והכספים האלה גם לא נוצלו.

יעקב הלפרן: אני מחזיק פה מכתב שכתב אותו החשב הכללי.

יעקב הלפרן: עמי לנדאו חשב המשרד של אגף הכספים שמדבר פה על כמה כספים שנשארו במבצעי המכר של הדירות בדיור הציבורי והעודף שבקרן שעומדת לרשות המדינה ה בדצמבר 2003 הוא שלוש מאות מיליון שקל.

יעקב הלפרן: מתוך סכום זה 209.2 מיליון אינם מותרים לשימוש על פי חוק הרזרבה.

יעקב הלפרן: אז קודם כל – בואו נדבר על הכספים שקיימים.

יעקב הלפרן: זאת אומרת – לבכות שאין, זה אנחנו יודעים.

יעקב הלפרן: כישי כספים שקיימים וצריך לייעד אותם לאוכלוסיות שאליהם הם מיועדים, ועל זה הייתי רוצה לבקש מכבוד היושב ראש למקד את הדיון בנקודה הראשונה.

יעקב הלפרן: נקודה שניה – אני לא מבין את מה שאמרה הגברת תמר מיארה-הרטוב – מדוע כספים שמתקבלים ממכירת הדירות הולכים לכסות גרעונות של חברת עמידר?

יעקב הלפרן: כספים שמתקבלים ממכירת הדירות צריכים ללכת לדיירים לפתרון ולתת להם מענה לבעיות הקשות שהם מתמודדים איתם.

יעקב הלפרן: את הבעיות של חברת עמידר אפשר לפתור, וזה לא צריך להיות על גב הדיירים שבאים ומתלוננים אחת לאחת על בעיות בדירות.

יעקב הלפרן: ודבר אחרון – אנחנו עובדים במרכז הקליטה בגילה – וזו דוגמא אחת מני רבות.

יעקב הלפרן: מי שמכיר את זה, ושכונת גילה א'.

יעקב הלפרן: אנחנו בהתכתבות עם חברת עמידר שלוש שנים.

יעקב הלפרן: הטענות שאמרה הגברת תמר מיארה-הרטוב שחוק גוז'נסקי מה שמכונה, חוק זכות הדייר בדיור הציבורי מקויים אחת לאחת, אז קודם כל אני מזמין את כל נציגי הועדה לראות מה שקורה שם.

יעקב הלפרן: לראות את המקום עצמו.

יעקב הלפרן: אין שם איטומים כמו שצריך והדיירים סובלים מבעיות רטיבות שהתשובה שניתנת אחת לאחת זה בעיות תקציב.

יעקב הלפרן: אנחנו שומעים על בעיות תקציב וקוראים את דו"ח מבקר המדינה וזה לא עולה אחת לאחת.

יעקב הלפרן: לכן אני אבקש מכבוד היושב ראש את כל נושאי התקציבים שקיימים, אני מבקש פירוט אחת לאחת מה קורה איתם ולמה הם לא מופשרים, ולאן הם כן מיועדים.

תמר מיארה-הרטוב: אל"ף – לגבי הכספים.

תמר מיארה-הרטוב: אני אמרתי ואני חוזרת ומבהירה.

תמר מיארה-הרטוב: כל תקציב שמתייחס לחוק זכויות הדייר מיושם.

תמר מיארה-הרטוב: חברת עמידר, לפחות אני מתייחסת לשישים אלף יחידות דיור שחברת עמידר מנהלת.

תמר מיארה-הרטוב: החוק הזה מיושם ואנחנו משפצים ועושים.

תמר מיארה-הרטוב: כשאתה מדבר על התוכנית המשותפת, התוכנית המשותפת מתייחסת לשיפוץ מעטפת ופיתוח וגינון סביבתי.

תמר מיארה-הרטוב: היא לא מתייחסת לפנים הדירות.

תמר מיארה-הרטוב: פנים הדירות מיושם במסגרת חוק זכויות הדייר.

אמנון כהן: בחוק זכויות הדייר אני חייב לציין.

אמנון כהן: יכול להיות שיש דירות שיש רטיבות, אולי הביוב לא בסדר בתוך הבית והקשיש גר במקום הזה, למה אי אפשר לשפץ, ויש דיונים כמו במקום הזה שיש בעיה של חוסר תקציב, ומנגד יש תקציב.

תמר מיארה-הרטוב: אדוני היושב ראש, אני אענה.

תמר מיארה-הרטוב: כל מה שקשור לרטיבות, בעיות אינסטלציה, חשמל, דוודים ודלתות זה במסגרת החוק ואנחנו מיישמים.

תמר מיארה-הרטוב: יש הרבה מאוד סלים.

תמר מיארה-הרטוב: אני אומרת שהחוק הזה הוא חסר וצריך אולי להשלים.

אמנון כהן: מי אומר מי עומד בקריטריונים?

תמר מיארה-הרטוב: החוק.

תמר מיארה-הרטוב: התשובה היא כן.

תמר מיארה-הרטוב: ואם יש לך דוגמאות ספציפיות, אני אשמח לבקר בדירות יחד איתך, או.קי.?

תמר מיארה-הרטוב: אני לא אומרת לך להעביר, אני אומרת לך גם להעביר וגם נבקר בדירות.

תמר מיארה-הרטוב: התשובה היא כן.

אמנון כהן: הנושא של הגמשת קריטריונים, מי אמור – אני הבנתי שזה בחוק, האם משרד השיכון או משרד האוצר בתקנות כאלה או אחרות אפשר טיפה להגמיש את התקנות הללו שאם יש מצב שיש ביוב בעייתי בגלל שהדייר לא עומד בקריטריון כזה או אחר – אם אפשר להגמיש אותו טיפה?

תמר מיארה-הרטוב: ביוב בעייתי הוא במסגרת החוק והוא מתוקן ומיושם.

תמר מיארה-הרטוב: זה הרבה יותר רחב.

תמר מיארה-הרטוב: תריסים, בעיות של צביעת קירות לאחר איטום.

אמנון כהן: האם בתקנות שר יכול לתקן את זה או חייב בחקיקה?

תמר מיארה-הרטוב: יכול להגמיש את הקריטריונים בועדת החריגים.

תמר מיארה-הרטוב: ואם לא – בחקיקה.

אמנון כהן: טוב, אנחנו נבחן את הנושא.

תמר מיארה-הרטוב: ואני עוד ברשותך, אני מבקשת לסיים.

תמר מיארה-הרטוב: אף אחד לא מכסה גרעונות של חברת עמידר.

תמר מיארה-הרטוב: חברת עמידר היום היא לא גירעונית.

תמר מיארה-הרטוב: אנחנו מתנהלים על פי סלים כמו שאמרתי.

תמר מיארה-הרטוב: עמידר מעבירה את כל ההכנסות ומתנהלת על פי סלים, והסלים עונים על כל הצרכים והדרישות של הדיירים.

תמר מיארה-הרטוב: באשר לשכונת גילה.

תמר מיארה-הרטוב: בשכונת גילה אני ביקרתי באופן אישי ודאגתי לכך שיגיעו לשם כל ראשי משרד הבינוי והשיכון.

תמר מיארה-הרטוב: אנחנו הוצאנו משם הון עתק מכספי חברת עמידר מפני שהם הפכו להיות כספים ייעודיים, אחרי ששכנעתי את הדירקטוריון אחרי שראיתי את המצוקה הנוראית שיש בשכונת גילה.

תמר מיארה-הרטוב: אבל חברת עמידר לא יכולה להיות אשמה בתשתית של בניית המבנה הזה.

תמר מיארה-הרטוב: בנו מבנה שהוא קיבל פרס ישראל אדריכלות שמעתי.

תמר מיארה-הרטוב: ללא גגון.

תמר מיארה-הרטוב: הגשם והשלג מחלחל לתוך הבתים.

תמר מיארה-הרטוב: כל מה שתגיד – המצב לדעתי יותר גרוע ממה שאתה מתאר.

תמר מיארה-הרטוב: וכל מה שאנחנו משקיעים שם זה טיפה בים.

יעקב הלפרן: אנחנו בפניות לחברת עמידר נפרט את כל המכרזים שמוציאים לכל שכונה לבתים.

יעקב הלפרן: הדיירים עצמם מגיע אליהם קבלן של חברת עמידר לעשות שיפוץ בבית, שום נייר של חברת עמידר לא נמצא אצלו, הוא לא יודע מה תוקן אצלו.

יעקב הלפרן: כך שבסופו של דבר אין לו שום אפשרות לערער ולבוא ולהגיד שהפעילות שנעשתה אצלו היא קוסמטית.

יעקב הלפרן: הוא יודע את זה כי לאחר מספר חודשים התיקונים עצמם – שוב הקיר דולף ושוב הקיר נשבר.

יעקב הלפרן: אבל לא כתוב שום דבר מה הקבלן ניסה לעשות.

יעקב הלפרן: לא רשום.

אמנון כהן: לא נשאר לו העתק מה שבוצע?

יעקב הלפרן: לא נכתב כלום, לא עלות .

יעקב הלפרן: אנחנו לקחנו פה שמאי לדירה אחת לפני שאיכלסו אותה ואחרי שאיכלסו אותה.

תמר מיארה-הרטוב: אני אבדוק את זה.

תמר מיארה-הרטוב: למה אתה לא מביא את המקרים לפני הישיבה שאני אוכל להשיב לך גם?

יעקב הלפרן: אני חושב שהבעיה היא פנים מערכתית ולא מקרים, וזו רק דוגמא.

תמר מיארה-הרטוב: זה לא מקובל עליי.

יעקב הלפרן: השיפוץ שנעשה הוא חלקי ולא מקצועי, ויש פה דו"ח של מה שהיה צריך להיעשות לפני וכמה שורות שהוא רק תמצת ואמר: "השיפוץ שנעשה הוא חלקי ולא מקצועי".

יעקב הלפרן: אז אני חושב שגם לזה צריך להיות פתרון מבחינת זכויות הדייר שהוא גם יוכל לבקר את הפעילות שעושים אצלו, והוא יוכל לבוא ולדעת מה עשו אצלי ואם זה לא מקצועי לדעתו, אז שיהיה איזשהו מנגנון שקוף שהוא יוכל לערער עליו.

אמנון כהן: האגודה לתרבות הדיור – יש לכם משהו להוסיף?

רן כהן: רק ברשותך, מדברים פה על חוסר תקציב ואין אמצעים.

רן כהן: רק צריך להוסיף את זה לשולחן, כי אף אחד לא הזכיר את זה, אולי ד"ר פיאלקוף ירצה להגיד את זה.

רן כהן: מבצעי המכירה של הדיור הציבורי הכניס לקופה של חברות הדיור הציבורי למעלה ממיליארד וארבע מאות מיליון שקל.

רן כהן: כמעט מיליארד וחמש מאות מיליון, מיליארד וחצי.

רן כהן: אף דירה לא נקנתה מהכסף הזה.

רן כהן: אף לא אחת.

אמנון כהן: החלק הגדול הלך לסוכנות היהודית.

אמנון כהן: זו שערורייה שאני לא רוצה כרגע לדבר עליה בין האוצר לבין הסוכנות היהודית.

רן כהן: תסלח לי אדוני היושב ראש, עם כל ההצהרות של האוצר שהחמש מאות מיליון מיועדים לדיור הציבורי, זה שוכב בבטן של קופת האוצר, אף אחד לא מוציא שקל אחד כדי שהכסף הזה ייועד לתת פתרונות דיור, ההחלטה של האוצר היא החלטה נחושה לחסל את הדיור הציבורי, כמו שעכשיו הם רוצים לחסל את הביטוח הלאומי, כי כל מה שנוגע לרווחה ולמדיניות רווחה במדינת ישראל האוצר רוצה לחסל.

רן כהן: לכן הם לא רוצים לקנות דירות.

רן כהן: יש להם כסף.

רן כהן: ים של כסף שהם יכולים לקנות.

רן כהן: הם לא רוצים לקנות והם לא רוצים לתת פתרונות.

רן כהן: אמרת בצדק, האלפיים חמש מאות משפחות הללו כל הזמן שנמצאות בתוך זה, כל הזמן מספרם רק הולך וגדל, בלי שמוציאים את הכסף כדי לתת להם פתרונות.

אמנון כהן: יש חברות ממשלתיות, אני רוצה שתתייחס גם להערות של חבר הכנסת אופיר פינס-פז שאמר בקשר למדיניות החדשה לחברות המשכנות, אכיפה בירושלים ותל-אביב, כי המטרה שלנו, היא האם לאחד אותה עם חברת עמידר, האם – על מנת להתייעל, המטרה היא שהם לא ייסגרו וייפגעו בסופו של דבר באזרחים ובדיור הציבורי.

אמנון כהן: בבקשה.

רן כהן: וגם לנוכח העובדה שהושג הסכם.

רן כהן: למה אתם לא מאשרים את מינויה של תמר מיארה-הרטוב על פי החלטת דירקטוריון.

רן כהן: שתי החלטות דירקטוריון של חברת עמידר שתמר מיארה-הרטוב תמונה למנכ"לית והאוצר עומד נגד העניין הזה.

רן כהן: למה?

שמעון בן-חמו: אני אתייחס תחילה לעניין של הדו"ח שזה העניין המרכזי של הדיון.

שמעון בן-חמו: אז כמו שנאמר בדו"ח, יש את כל הליקויים שהיו במהלך השנים האחרונות בעניין הכספים שהיו בעמידר, בעניין אי הסדרת מערכת היחסים בין החברה לבין

שמעון בן-חמו: המדינה בהסכם מסודר, והדברים האלו טופלו בסוף 2003 תחילת 2004.

שמעון בן-חמו: אני חושב שזו הייתה התקדמות מהותית כל ההסדרים האלה.

שמעון בן-חמו: זוהי הערה מרכזית שמתייחסת לעניין הדו"ח.

שמעון בן-חמו: לעניין החברות העירוניות-ממשלתיות והחלטה של לפני כשנה, הממשלה החליטה לבדוק את התיפקוד של החברות הללו וביקשה מועדה בין-משרדית להמליץ על החלטות לגבי העניין.

שמעון בן-חמו: הנושא הזה מתקיים, הועדה עובדת, בודקת, והיא בוחנת את ההמלצות.

אמנון כהן: מתי אמורה הועדה לסיים את עבודתה?

שמעון בן-חמו: אני חושב שבתוך מספר חודשים.

שמעון בן-חמו: אני לא יכול לומר לך בדיוק, אבל בתוך מספר חודשים הועדה התכנסה, הזמינה את כל החברות, המנכ"לים, את ראשי הערים או את נציגי ראשי הערים לחוות דיעה בעניין.

שמעון בן-חמו: נעשית עכשיו בדיקה מקצועית של רואה חשבון בכל החברות לבדוק את אופן התיפעול של החברות, לראות עד כמה החברות הללו פועלות בשיטה נכונה ועד כמה אפשר לשפר בהן משהו בעניין.

שמעון בן-חמו: אני מניח שבחודשים הקרובים יגובשו המלצות, וההמלצות יוגשו לממשלה והיא תחליט מה לעשות איתן.

רן כהן: בכל זאת מר בן-חמו, אתה יכול להתייחס למנכ"לית?

רן כהן: אני באמת רוצה להבין.

רן כהן: יש שתי החלטות דירקטוריון שהחליטו למנות את תמר מיארה-הרטוב למנכ"לית קבועה.

רן כהן: ואני אומר לך מידיעה – אתם רוצים למנות מינוי פוליטי במקומה.

רן כהן: לא מינוי מקצועי ולא שום דבר אחר.

רן כהן: למה אתם היום עומדים נגד המינוי הזה שהדירקטוריון החליט עליו?

שמעון בן-חמו: אל"ף – כל הנושא הזה של המינוי של מנכ"ל חברת עמידר נמצא בתהליך בדיקה משפטית.

שמעון בן-חמו: זה היה הליך בחירה מכרזי, התמודדו שם מספר אנשים.

שמעון בן-חמו: בנושא של אופן המינוי והתוצאות של ההליך, היו ויכוחים משפטיים.

שמעון בן-חמו: העניין הזה הובהר ליועץ המשפטי לממשלה.

שמעון בן-חמו: זה נמצא בהליך בדיקה מול היועץ המשפטי לממשלה וגם אל מול דירקטוריון עמידר.

שמעון בן-חמו: "אנחנו" – אני לא יודע מי זה "אנחנו", אבל אני יכול לציין בשם רשות החברות, אין לנו שום בעיה עם מינוי כזה או אחר, כל מה שמתאים לקריטריונים שנקבעו לפי החוק.

שמעון בן-חמו: ברגע שהדבר הזה ייעשה והדירקטוריון יחליט את החלטתו בהליך מסודר – וזה נעשה מול חברות, יש לנו מעל מאה חברות, אנחנו מטפלים בזה באופן שוטף, הדברים האלה קורים ופועלים.

שמעון בן-חמו: ברגע שהדירקטוריון יפעל בצורה כמו כל דירקטוריון ויבצע הליך מסודר שיובא בפני ועדת רביבי שבודקת את הנושא של הליך המינויים , לא תעלנה בעיות אחרות.

שמעון בן-חמו: הדבר הזה נעשה בעמידר ובכל מקום אחר.

שמעון בן-חמו: הנושא הזה ספציפית נמצא בתהליך בדיקה משפטי אל מול היועץ המשפטי לממשלה, והדבר הזה יוסדר.

רן כהן: אני מעולם לא פוגע בפקידי ממשלה, ובוודאי לא בציבור, אבל הדברים שנאמרו כאן רחוקים מזרח ומערב מהאמת.

רן כהן: מסיבות מאוד ברורות מר בן-חמו: אל"ף – תמר מיארה-הרטוב עברה את ועדת רביבי, משום שהבדיקה של המינוי בפועל היא בדיוק אותה בדיקה כמו המינוי הקבוע ולכן היא עברה אותה.

רן כהן: דבר שני – הייתה החלטת דירקטוריון.

רן כהן: אתם השגתם על החלטת הדירקטוריון כדי שתהיה כביכול בלתי חוקית.

רן כהן: ולאחר מכן הדירקטוריון חזר והחליט שהיא תהיה המנכ"לית.

רן כהן: ולמרות הכל אתם עכשיו לא מעבירים את זה בהליך נכון, משום שלשר האוצר יש שם שהוא רוצה למנות אותו למנכ"ל החברה.

רן כהן: והשם הזה הוא מינוי פוליטי.

רן כהן: כשמדובר על חברה שבאה לשרת שמונים אלף משפחות בישראל ורשות החברות הממשלתיות כיום עושה את רצון המערכת הפוליטית, נגד הצורך לעמוד מול שירות האזרח במדינת ישראל.

רן כהן: מה זה אם זה לא הונאה?

רן כהן: מה זה אם זה לא רמיה?

רן כהן: מה זה אם זה לא גניבת המדינה?

שמעון בן-חמו: אני חושב שהדברים שלך מאוד לא הגונים.

שמעון בן-חמו: אתה לא מכיר את הנושא.

רן כהן: אני לא מכיר את הנושא?

רן כהן: קודם כל – אל תיתן לי ציונים.

רן כהן: עליך לא אמרתי אף מילה של ציונים ואתה אל תתן לי ציונים, עם כל הכבוד שלך.

שמעון בן-חמו: תן לי להסביר את הדברים.

רן כהן: לא, זה עוד לא קרה, סלח לי, שיבוא פקיד מכובד ככל שיהיה שיפגע אישית בחבר כנסת שממלא את תפקידו פה – עם כל הכבוד.

רן כהן: כאן מר בן-חמו, תפריח עובדה אחת שאמרתי, ותגיד אותה באופן ענייני באופן ענייני.

רן כהן: אבל אתה נותן לי ציונים?

רן כהן: אני לא הגון?

רן כהן: תאמין לי שמיליוני אזרחי ישראל יודעים שאני הגון פי אלף מהאוצר.

רן כהן: מה אתה מדבר?

רן כהן: אתה תפגע באמינותי?

אמנון כהן: לא, הוא לא הובן כהלכה, חבר כנסת כהן, אני חושב שהטענה שלך מאוד מוצדקת,אבל צריך להפנות אותה לשר האוצר.

אמנון כהן: שר האוצר הוא מנסה מאוד אבל השלילה היא של שר האוצר.

רן כהן: אדוני היושב ראש, תאמין לי, אני לפני שבוע נמצא פה עשרים שנה.

רן כהן: עוד לא הופיע באף אחת מישיבות וועדות הכנסת אדם אחד שאמר שאני לא הגון.

שמעון בן-חמו: אדוני, אני אמרתי שהדברים לא הגונים.

שמעון בן-חמו: לא נתת לי.

שמעון בן-חמו: זה בדיוק מה שאמרתי, ואני חושב שאם היית נותן לי לסיים את הדברים, היית יודע יותר טוב למה התכוונתי.

שמעון בן-חמו: הדברים לא הגונים כשמדובר לגופו של אדם.

שמעון בן-חמו: אני לא חושב שנכון לדבר לגופו של אדם בועדה מהסוג הזה.

שמעון בן-חמו: אם הוא כן ימונה או לא ימונה.

שמעון בן-חמו: זה לא פורום, זה לא הדרך לדבר על דברים.

שמעון בן-חמו: אם יש בעיה כללית שאומרת שאין מנכ"ל באופן כללי, אני יכול להבין את הטענה, ואפשר לתת לה תשובה.

שמעון בן-חמו: אבל למה לא ממנים את תמר מיארה-הרטוב – זה דיון שצריך להתקיים כאן?

רן כהן: לא נעים לי להגיד לך.

רן כהן: אחת הביקורות הכי חריפות של מבקר המדינה בכל הדו"חות היא על מינויים פוליטים.

רן כהן: אני שמתי פה על השולחן סוגיה פתוחה.

רן כהן: מה אכפת לך – כשאתה בא לישיבות של ועדה כזאת גם להיות רגוע וללמוד מהדברים.

רן כהן: תאמין לי, אני קצת מכיר את עבודת הכנסת.

רן כהן: אני שמתי פה על השולחן שאלה, שעליה רשות החברות הממשלתיות צריכה לתת תשובה.

אמנון כהן: אני מבקש לשמוע את הדייר.

אמנון כהן: בבקשה.

שלמה שרפ: אני שלמה, דייר שגר בדירת עמידר ברמות ואני בארגון דיירי הדיור הציבורי, ואני רואה את הסבל ואת העוול שנעשה לדיירים.

שלמה שרפ: אם זה בקרב הנכים ואם זה בקרב האנשים הרגילים.

שלמה שרפ: זה עניין של תחזוקת הדירות, ויש הרבה סיפורים מזעזעים על התחזוקה של הדירות.

שלמה שרפ: עם כל הכבוד, חלק מהכספים שהיו צריכים להגיע לזה צריכים להגיע למקומות הנכונים, ושישפצו איפה שצריך את הדירות.

שלמה שרפ: ממש כואב לראות את הדברים ולשמוע את זה.

שלמה שרפ: אתם גם יכולים לבוא ולראות את המקרים החריפים של זה.

אמנון כהן: טוב, ברשותכם, אני רוצה לסכם את הדיון.

אמנון כהן: אנחנו נפנה לאוצר ולשיכון, לשר האוצר ולשר השיכון על מנת שיכינו תוכנית לניצול של חמש מאות מיליון ₪ שהועברה אליהם על ידי חברת עמידר, והמטרה היא על מנת לנצל לטובת זכאי הדיור הציבורי, והאמת היא שמבחינתי לא משנה באיזה סדר אתם עושים את זה, אם אתם רוכשים דירות, אם אתם נותנים דירות.

אמנון כהן: המטרה היא שאלפיים הזכאים שעומדים בתור, ויש סיפורים קשים ביותר, שיזכו סוף-סוף לדיור הולם ואם חלק מהסכום יילך גם לטובת הדיור הציבורי לעולים של חמישים אלף אלף שעומדים גם בתור, במקום שהמדינה תשלם להם שכר דירה כל הזמן, שברמת תפתור להם פעם אחת ולתמיד את הנושא של הדיור הציבורי לפחות ששארית חייהם יוכלו לחיות בצורה ראויה, ואני גם מוסיף שנושא של הגמשת קריטריונים בנושא שיפוצי דיור פנים – בתוך הדירות, הבנתי שהקריטריונים מאוד קשוחים ולכן הציבור שגר בדירות הללו לא זוכה לטיפול ראוי, והנושא של שקיפות והשארת העתק מהתיקון של הדירה שנעשה באותה דירה בעקבות ששמאי בודק, מה היה צריך לעשות, מה בוצע בפועל, שההעתק יהיה בבית, שהדייר יידע מה עשו, הוא חתם גם על זה שיעשו את העבודה, שלא יהיה מצב שאחרי חודשיים התגלו הליקויים כאשר עשו איזה תיקון קוסמטי כזה או אחר, לא עשו עבודה יסודית.

אמנון כהן: אני חושב שאם כבר עושים צריך להשקיע עוד קצת שתהיה עבודה מסודרת ועבודה כזאת.

אמנון כהן: אדוני המבקר, רצית להוסיף משהו?

מבקר המדינה אליעזר גולדברג: אולי מותר לי להציע הצעה.

מבקר המדינה אליעזר גולדברג: אני לא חושב שאני אכנס לנושא הזה בעתיד הקרוב אחרי שהוא מופיע בדו"ח האחרון, אבל לאור הדברים ששמענו כאן מנציג האוצר, אולי תבקש הועדה מהאוצר לתת פירוט לועדה מה נעשה בכספים.

מבקר המדינה אליעזר גולדברג: אני שמעתי את התשובה של נציג האוצר.

מבקר המדינה אליעזר גולדברג: של החמש מאות מיליון ₪ שהם לטובת זכאי הדיור הציבורי, כך נאמר פה.

רן כהן: אדוני המבקר – על כל המיליארד וחצי.

מבקר המדינה אליעזר גולדברג: לפחות על חמש מאות מיליון, שהועדה תקבל פירוט לאן יוצאו הכספים.

אמנון כהן: אז תוסיפי, למה הם אמורים, רוצים או מייעדים להוציא את הכספים את החמש מאות מיליון ₪ ואנחנו רוצים לראות תוכנית, איך הם עומדים ליישם או לבזבז לטובת אותן אוכלוסיות שלמענן מיועד הכסף הזה.

מבקר המדינה אליעזר גולדברג: אני חושב שזה יכול להוסיף ולהאיר את עיני הועדה.

אמנון כהן: אדוני רן כהן, אם אתה תרצה לפנות לשר האוצר בנוגע לזה אני מוכן להצטרף למכתבך, אישית, לא כיושב ראש ועדה, על מינוי .

רן כהן: יש לו כבר מינוי, זה מינוי פוליטי, ולכן הוא רוצה ...

אמנון כהן: אני מודה לכם על השתתפותכם בישיבה.

אמנון כהן: תודה רבה.