ועדת המשנה מאבק בתאונות הדרכים, כנסת 16, פרוטוקול מספר 1, 2003-07-21 12:00

אילן שלגי: שלום, אני פותח את ישיבת הוועדה.

אילן שלגי: אנחנו כואבים ומודאגים מן המצב בכבישים.

אילן שלגי: זה מסוג הנושאים שכמה שנדבר בו, זה לא יהיה די, כיוון שמדובר פה בחיי בני אדם.

אילן שלגי: היום אנו רוצים להתרכז בשאלה כיצד אנו אמורים ללמד ולחנך את ילדנו כדי שהם יהיו מעורבים כמה שפחות בתאונות דרכים.

אילן שלגי: לצורך הדיון היום, אנו מתייחסים לילדים מהרגע שהם נכנסים למערכת החינוך ועד שהם יוצאים ממנה.

אילן שלגי: אני חושב כי גם את הציבור בכלל צריך לחנך לזהירות ולמניעת תאונות דרכים.

אילן שלגי: אנו יודעים כי ילדים נפגעים בתאונות כאשר הם הולכי רגל, רוכבי אופניים וגם כאשר הם נוסעים פאסיביים ברכב ביחד עם מבוגר.

אילן שלגי: הילדים האלה יכולים לעיתים למנוע תאונות ולהציל חיים על ידי הערה נכונה לאבא או לאח הבוגר ביחס למה ראוי או מה לא ראוי לעשות.

אילן שלגי: אחר כך מדובר גם על היותם נהגים צעירים.

אילן שלגי: לאחרונה שמענו כי במסגרת הקיצוצים והגזירות במערכת החינוך פוטרו מורים שעוסקים בנושא של זהיות בדרכים ומאבק בתאונות הדרכים.

אילן שלגי: הדבר הזה מפריע לנו, אך לא זו סיבת כינוס הישיבה הזו.

אילן שלגי: זהו דיון שקבענו עוד לפני שדובר על השינויים האלה.

אילן שלגי: לאחר שחה"כ ארדן יאמר את דעתו בנושא, אנו נשמע את אנשי משרד החינוך, את ד"ר בקר שהוא מומחה לתעבורה ולבטיחות בדרכים והוא גם יועץ ועדת המשנה למאבק בתאונות הדרכים.

אילן שלגי: אנו מאוד מעוניינים גם לשמוע את נציגי משרד התחבורה ונציגי משטרת ישראל.

יגאל ארדן: אני רוצה להודות ליו"ר על קיום הישיבה החשובה הזו.

יגאל ארדן: אני חושב כי אין צורך להרבות בססמאות לגבי חשיבות הנושא.

יגאל ארדן: מאז שאני התמנתי ליו"ר ועדת המשנה קראתי כל דו"ח שהוצא בשנים האחרונות, ונפגשתי עם כל גוף שיש לו מעורבות בעניין.

יגאל ארדן: החלטות הממשלה והצעות החוק הסבירו לנו ולימדו אותנו דבר אחד בסיסי, שאולי להשפיע על נהגים זה דבר קשה ומורכב בשלב מאוחר של חייהם, אבל אם אנו נתחיל לעשות זאת כבר בשלב מוקדם של החיים, כבר בבית הספר, יש לנו סיכוי אמיתי להפחית בעתיד את תאונות הדרכים.

יגאל ארדן: בשנת 2001 נהרגו 82 ילדים, ובשנת 2002 נהרגו 83 ילדים בני 3-18, כאשר בשנת 2001 נפצעו קשה 607 ילדים ובשנת 2002 נפצעו קשה 528 ילדים.

יגאל ארדן: אנו מדברים על כך שאותם מאות אלפי ילדים שיימנע מהם החינוך לזהירות בדרכים, גם ייהרגו בעתיד וגם יהרגו אחרים כתוצאה מכך שהם לא קיבלו את החינוך הראוי שעליו החליטה ממשלת ישראל שהוא צריך להיות זה שהם יקבלו.

יגאל ארדן: אנו החלטנו לקיים את הדיון הזה בוועדה משותפת, כדי לברר מהו היקף הקיצוץ ולהפנות אצבע מאשימה וסימן שאלה גדול כלפי ממשלת ישראל וכלפי משרד החינוך ומשרד האוצר יחדיו שמוכנים לקחת על עצמם את האחריות הכבדה הזו על ילדי ישראל בהווה וגם על אזרחי ישראל בעתיד, מול הכספים האדירים שהממשלה משקיעה היום בכדי לחסוך הרודים בטרור, כאשר פה מדובר על כמויות ודאיות של אזרחים שגם יהרגו בשנים הקרובות ילדים, וכך גם כאשר הם יגדלו.

יגאל ארדן: אני רוצה להציג את הבעיה במלא חומרתה ועל כן הזמנו גם את המורים שפוטרו וגם את נציגי משרד החינוך כדי להבין איך המערכת רואה את ההשפעות של מה שהיא עושה כרגע כלפי השנים הבאות.

גד אביקסיס: המשרד משקיע הרבה, לא רק מבחינה תקציבית, אלא גם מבחינת השקעה חשיבתית והפיכת הנושא הזה לאחד מהדגלים של המשרד.

גד אביקסיס: השנה יחול שינוי משמעותי מבחינת הוראת הנושא.

גד אביקסיס: לתוכנית הליבה נכנסו רק המקצועות שהמשרד רואה בהם נושאים מאוד חיוניים.

גד אביקסיס: מקצוע החינוך לזהירות בדרכים נכנס כבחירה מחייבת למשך כל לימודיו של הילד מכיתה א' עד ו'.

גד אביקסיס: הילד יהיה חשוף לפחות שעתיים שבועיות לנושא באחת מן הכיתות א'-ו', דבר שלא היה עד היום.

יגאל ארדן: מה פירוש הביטוי, "בחירה מחייבת".

גד אביקסיס: המקצועות במשרד נחלקו לשלוש קבוצות.

גד אביקסיס: תוכנית הליבה מחייבת כל תלמיד ללמוד את המקצועות שבמסגרתה.

גד אביקסיס: לעומת זאת ישנם מקצועות שאנו לא חייבנו ללמדם בכיתה מסויימת, אלא אמרנו כי יש ללמד מספר שעות במקצוע מסויים בין כיתות א' עד ו', וזה במסגרת בחירה מחייבת.

גד אביקסיס: הקבוצה האחרונה כוללת מקצועות שבית הספר יכול לבחור האם ללמד את המקצוע או לא.

גד אביקסיס: מבחינתנו זה שינוי מאוד מהותי.

גד אביקסיס: בשיתוף הרשות הלאומית קיימנו שישה כנסים ארציים בהשתתפות כל מנהלי בית הספר והמפקחים, כאשר במרכז עמד הנושא הזה והוא עמד בסדר היום של בית הספר.

גד אביקסיס: מנהלי בית הספר כקובעי מדיניות וסדרי עדיפויות נחשפו לנשא ולמדו אותו, וכן קיבלו את המסר של הנהלת המשרד כי זהו נושא חשוב מאוד למשרד.

גד אביקסיס: גם המנכ"לית השתתפה בכמה מן המפגשים.

גד אביקסיס: מאחר וגני הילדים לא נכללים בתוכנית הליבה, אנו חייבנו כבר בשנה שעברה כי כל גני הילדים ילמדו את הנושא.

גד אביקסיס: עוד מעט אנו נשמע גם פרטים על מספר המורים והגננות שהועברו להם הכשרה והשתלמות בשנה שעברה על מנת שיהיו כשירים ללמד את הנושא.

גד אביקסיס: צריך להעמיד את הדברים על דיוקם.

גד אביקסיס: אמנם עד לפני שנה נאלצנו להכשיר גוף חיצוני שהוא יבוא ללמד את הנושא בבית הספר.

גד אביקסיס: יצאנו במכרז שבו זכתה מכללה מסויימת שהיתה שולחת מורים ללמד את הנושא בבתי הספר.

גד אביקסיס: אלה לא היו מורים שהיו שייכים למערכת שלנו.

גד אביקסיס: עשינו זאת כי לא היתה לנו ברירה אחרת.

גד אביקסיס: היום הגענו למסקנה כי חשוב שהמורים שמלמדים בבית הספר שנמצאים ברוב שעות היום עם הילדים, הם יהיו אלה שילמדו את הנושא הזה כאשר הם גם ילמדו מקצועות אחרים.

גד אביקסיס: המורה שמלמד מקצועות אחרים יכול גם לחשוף את התלמידים לנושאים אחרים.

גד אביקסיס: חשבנו כי מן הראוי שבמקום לשכור גופים חיצוניים, שההוראה הזו תעשה על ידי מורי בתי הספר.

גד אביקסיס: בשל כך הנושא הזה נכלל בתוכנית הליבה.

גד אביקסיס: לכן הנושא של פיטורי המורים בא להיטיב עם המערכת ולא לפגוע בה.

אילן שלגי: האם אתם מכשירים בכל בית ספר חלק מן המורים לנושא, או שכל מורה יהיה אחראי לכך בכיתתו?

גד אביקסיס: כל מורה אשר ילמד את הנושא הזה בכיתתו בין כיתה א' לכיתה ו', יעבור הכשרה.

גד אביקסיס: מלבד זה כמעט בכל בתי הספר, בעיקר בחינוך היסודי ובחטיבות הביניים, הכשרנו רכז מקצועי לנושא הזה.

גד אביקסיס: בשנתיים האחרונות התחלנו גם לפתוח מסלול מיוחד בתוך הסמינר למורים על מנת שהמורה שעובר הכשרה להוראה, יהיה חשוף לנושא וילמד אותו בהיקף מסוים.

יגאל ארדן: אנו כינסנו את הוועדה לא בכדי לשמוע על הישגי המשרד, אלא כדי לשמוע מה כרגע אתם החלטתם לעשות.

גד אביקסיס: הסברתי בדיוק מדוע פיטרנו את המורים החיצוניים ומה עשינו במקום זאת.

יגאל ארדן: אני קיבלתי מסמך הנוגע לתוכנית הליבה ובו כתוב: "ביטול פרוייקט מורות חיילות ובנות שירות לאומי.

יגאל ארדן: בתשס"ג היו 35 משרות וזה יוקטן ל-15 משרות, ובשס"ה הפרוייקט יבוטל.

יגאל ארדן: ב.

יגאל ארדן: הפסקת עבודה של 170 מדריכים מתוכניות הדרכה לזהירות בדרכים.

יגאל ארדן: ג.

יגאל ארדן: לא יתקיימו תוכניות לימודים בהיקף של 1,300 שעות היות שמדובר במצ'ינג.

יגאל ארדן: סך הכל הפחתה ב-2,600 שעות.

יגאל ארדן: ד.

יגאל ארדן: קיצוץ בשיעור 675 שעות בחינוך תעבורתי.

יגאל ארדן: על פי החלטת המכ"לית חובה ללמד חינוך תעבורתי בכיתות יא'.

יגאל ארדן: בתשס"ג נפתחו 2,500 כיתות, בעקבות הקיצוץ בתשס"ד התוכנית תופעל בהיקף של 500 כיתות בלבד.

יגאל ארדן: ה.

יגאל ארדן: במגזר החרדי תבוטל תוכנית ייחודית שפותחה למגזר ופעלה בשנת תשס"ג ב-920 כיתות.

יגאל ארדן: .." את זה המנהל לכלכלה ותקציבים של משרד החינוך הגיש לוועדה.

יגאל ארדן: זה קצת מעבר למה שאמרת כרגע.

גד אביקסיס: המסמך שבידך זה המסמך שהשרה הציגה בישיבת הממשלה על מנת להראות מה יקרה אם אכן כל הקיצוץ שדובר עליו בזמנו אכן יתממש.

גד אביקסיס: לשמחתי, רוב הדברים האלו לא יקרו.

גד אביקסיס: אני הדגמתי את זה קודם בנושא של שעות ההוראה, הדבר הגדול ביותר.

יגאל ארדן: האם מעבר לביטול הקשר עם מורים מחוץ למערכת, האם יהיו עוד קיצוצים?

רחל רותם: חשוב להדגיש כי הנושא של בטיחות בדרכים היה במערכת לפני עשרים שנה כבן חורג, ואילו בשנתיים האחרונות הוא הופך לבן חוקי.

רחל רותם: המורות שעבדו מחוץ למערכת שרובן היו מדריכות שעברו תהליכי הכשרה מזורזים במשך השנים, כי רצינו שרק מורים ילמדו במערכת, לא היו מורות שעבדו דרך מערכת החינוך, אלא דרך תקציב שנותנת מועצת הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

רחל רותם: התקציב הזה היה לפני שנה 23,700,000.

רחל רותם: הוא קוצץ בשנת תשס"ג ל-20,000,000.

רחל רותם: כלומר, חסרים לנו כרגע 3,700,000 ולכן אמרנו כי כאשר יהיה קיצוץ כזה תהיה בעיה.

רחל רותם: בהסכמה של מועצת הרשות שנותנת את הכסף ועל פי החלטת הממשלה משנת 1993, החלטנו שאנו נעבור להוראה של שכבות גיל.

רחל רותם: המדריכות היו מדריכות טובות ומסורות, אך הן באו רק לארבע שעות בכל כיתה.

רחל רותם: זאת אומרת שילד בכיתה א' ראה את המדריכות האלה רק ארבע שעות בודדות במשך כל השנה.

רחל רותם: אם הוא היה באותו שבוע חולה, הוא לא היה רואה אותן כלל.

רחל רותם: היום אנו אומרים כי מחנכת הכיתה היא זו שתלמד את הנושא.

רחל רותם: אנו מכשירים אותה לכך.

רחל רותם: בכל בית ספר יהיה רכז לנושא.

רחל רותם: היום יש לנו ב-60% מבתי הספר רכזים לבטיחות שהם מחוייבים לבדוק שהמורים בתוך המערכת ילמדו את הנושא, וכן לבדוק שיש השתלמויות בית ספריות.

רחל רותם: הדברים שבהם פתחתם את הישיבה הם נכונים מאוד.

רחל רותם: אכן צריך ללמד את הנושא כבר מן הגיל הרך.

רחל רותם: אנחנו כבר בשנת 1994 הוצאנו תוכנית לימודים שד"ר בקר ישב בראשה, שאומרת שבכל שנת לימוד צריך ללמד את הנושא הזה.

רחל רותם: זה נכון שאם אנו לא נלמד את הנושא בכל שנת לימוד, אנו נחטא.

רחל רותם: בשל כך יש לנו תוכנית לימודים לכל שנת לימודים, אך אין לנו עדיין כסף לכל שנת לימוד.

רחל רותם: כרגע, כפי שד"ר אבוקסיס אמר, יש מחוייבות של מערכת החינוך לגני הילדים, לשתי שכבות בבית ספר יסודי, כיתה א' ובית הספר יחליט האם ללמד גם בכיתה ה או ב', וכן בכיתות יא'.

רחל רותם: כרגע אנו מנסים להפעיל את התוכנית גם בכיתות י' וט', כיוון שאנו רוצים שהנושא יהיה במסגרת בחירה של בחינות הבגרות.

רחל רותם: גם במגזר החרדי עבדו מדריכות לא מקצועיות שלימדו רק ארבע שעות בשנה.

רחל רותם: אני ראיתי את השיעורים שהן נתנו, וחשבתי כי מוטב לא לתת שיעורים כאלה כלל.

רחל רותם: במתמטיקה כאשר אומרים טעות זה לא נורא, אך כאשר נאמרת טעות בתחום בטיחות הדרכים זה יכול לעלות בחיי נפשות.

רחל רותם: אנחנו היום נותנים למגזר החרדי מורה ממערכת החינוך שינהל את הנושא הזה, וכן ימי הדרכה של משרד החינוך.

רחל רותם: זה עובד יפה מאוד בבני ברק ובירושלים, ולאט לאט זה גם יעבוד במקומות אחרים.

רחל רותם: אנחנו גם שם נכשיר רכזים ומורים, כדי שגם שם הנושא יילמד כבר מן השורש.

אורי אריאל: מה עם מגזר הערבי?

אורי אריאל: הרי שם יש הכי הרבה תאונות דרכים.

רחל רותם: במגזר הערבי יש הכי הרבה תאונות דרכים בגיל הצעיר, וזה תלוי הרבה מאוד בחינוכם של ההורים.

רחל רותם: המגזר הערבי מקבל שווה ומעל לאחוז בתי הספר הערביים.

אילן שלגי: ד"ר רותם, מדובר פה על הפחתה במספר השעות וגם על ביטול התוכנית הייחודית שפותחה למגזר החרדי.

אילן שלגי: אני מבין ממך כי התוכנית תקויים במגזר החרדי.

אילן שלגי: מה לגבי קיצוצי השעות הנזכרות במסמך?

רחל רותם: קיצוץ השעות היחידי שנעשה הוא בכיתות יא', וגם את זה פתרנו עם המשרד.

רחל רותם: מאחר ושנת הלימודים מתחילה בספטמבר ושנת תקציב בינואר-דצמבר, נוצר מצב שבו סיימנו בדצמבר את התקציב, ולשנת הלימודים התשס"ד שתתחיל ב-31 לאוגוסט, אין לנו כסף לקנות שעות.

רחל רותם: חסרים לנו 4,000,000 שקלים.

רחל רותם: אנו מן הגורן ומן היקב משיגים את זה דרך המשרד שלנו כדי לפתוח את השנה.

רחל רותם: אחר כך אנו נסתדר, כיוון שהכסף ששולם למדריכות שהופעלו על ידי חברה חיצונית היה הרבה מאוד כסף והוא כולו יושקע בקניית שעות.

רחל רותם: זה ייקח זמן.

יגאל ארדן: אני לא מצליח להבין מה יהיה ההבדל בהיקף החינוך לבטיחות בדרכים בין שנת הלימודים הקודמת לבין השנה החדשה?

יגאל ארדן: האם יהיה הבדל?

אילן שלגי: האם רק זהות המורה תשתנה, או גם מעבר לכך?

רחל רותם: יש הבדל.

רחל רותם: ביסודי בשנה שעברה לימדו רק בשכבת גיל אחת, והשנה ילמדו בשתיים.

רחל רותם: בחינוך החרדי ילמדו השנה 30 שעות במקום 6 שעות.

יגאל ארדן: את אומרת פה לפרוטוקול שלא רק שאין קיצוץ בהיקף שעות החינוך לבטיחות בדרכים, אלא יש עלייה במספר השעות.

רחל רותם: יש עלייה במספר השעות.

יגאל ארדן: האם את אומרת שאם פונים אלי מורים שמחשש למשרתם לא הגיעו לכאן היום, ומספרים לי כי הם קיבלו הודעה על קיצוץ בהיקף השעות שהם יעבירו בשנה הבאה בנושא הזה, זה לא נכון?

רחל רותם: זה ננכון לגבי כיתות ט' ו-י'.

רחל רותם: אין לנו כרגע כסף לקניית שעות לכיתות י' ו-ט'.

רחל רותם: התוספת השנה היא לימוד הנושא בשנת לימודים שלמה בבית הספר היסודי, וכן הוספה של 500 כיתות יא' על 2,500 שכבר קיימות וכך נכסה כמעט את כל השכבה.

רחל רותם: בינואר הדברים ייפתרו, כאשר נקבל את 20,000,000 שמובטחים לנו מהרשות הלאומית.

רחל רותם: אז אנו נפתח מחזור של חצי שנה ובמקום ללמד שעה שבועית, אנו נלמד שעתיים שבועיות כדי להספיק את מכסת שלושים השעות גם בכיתות ט' ו-י'.

רחל רותם: אנחנו מחוייבים בחוזר מנכ"ל לגני הילדים, לשעתיים ביסודי, לכיתות יא', לרכזי בטיחות בדרכים ולמשמרות זה"ב.

גד אביקסיס: אני רוצה להוסיף עוד נתון אחד.

גד אביקסיס: אם אותן מורות שעבדו עד היום, שאותן אנו שולחים הביתה, נתנו 3,425 שעות שבועיות בנושא, במסגרת הבחינה המחייבת בכיתות א' עד ו', יינתנו 8,640 שעות.

גד אביקסיס: זו התוספת המיוחדת בכיתות א'-ו' שלא היתה בשנה הקודמת.

אילן שלגי: האם אנשי המקצוע אומרים לכם שחשוב לחזק את הנושא בגיל הרך על חשבון כיתות יא'-יב'?

אורי אריאל: האם משרד החינוך יכול להציג בפנינו מעקב ובקרה, ולהגיד כי הוא שיפר את המצב בגלל הפעולות שעשה?

רחל רותם: בהחלט כן.

רחל רותם: יש ירידה משמעותית בנפגעי הולכי רגל.

רחל רותם: בתחום הזה קשה להגיד שזה רק בזכות האכיפה.

רחל רותם: זה בזכות החינוך, ובזכות זה שלימדנו ילדים שלא מפרצים לכביש ו"עצור בטרם תעבור" וכו'.

רחל רותם: זה בהחלט גם בזכות המדריכות המסורות שיושבות פה.

רחל רותם: יש ירידה משמעותית גם בכל הנפגעים מגיל 0-18.

אילן שלגי: אני רואה כי בשנים 2001-2002, נהרגו בכל שנה כ-80 ילדים.

אילן שלגי: זאת אומרת שנהרגו שתי כיתות בכל שנה.

אילן שלגי: אם אומרים כי נהרגים בכל שנה 500 איש, זאת אומרת 10 בשבוע.

אילן שלגי: זה יותר ממטוס בוינג.

אילן שלגי: אם חלילה ייפול מטוס בוינג מלא באזרחים או אם חלילה יקרה אסון ושתי כיתות תפגענה, מה יהיה במדינה?

אילן שלגי: לתאונות הדרכים אנו מתייחסים כאל אסון טבע שקיים.

אילן שלגי: אנו צריכים לעשות הכל כדי לשפר את המצב.

אילן שלגי: אני שמח לשמוע כי יש לכם נתונים על ירידה במספר הנפגעים.

אילן שלגי: המספרים שיש בידי הם מהשנים 2001-2002.

אילן שלגי: אם הצלחתם בשנה האחרונה להציל חלק מכיתה, אז עשיתם עבודה ברוכה.

גילה פינקלשטיין: מסקר שקראתי וגם לפי סקר של מבקר המדינה, קבוצת הגיל המעורבת בתאונות הקטלניות ביותר היא גיל 17-18.

גילה פינקלשטיין: בשל כך מאוד חשוב החינוך לזהירות בדרכים מתקיים בכיתות יא'.

גילה פינקלשטיין: אני רואה את התועלת של זה.

גילה פינקלשטיין: כאשר הייתי מנהלת בית ספר ראיתי את התוכניות היפות ואת המוטיבציה שהתוכניות מעוררות בכל הגילאים.

גילה פינקלשטיין: לכל גיל יש תוכנית אחרת.

גילה פינקלשטיין: צריך גם להוסיף על כך.

גילה פינקלשטיין: אסור לפגוע בחינוך הזה, כיוון שזה יהיה זלזול בקדושת החיים.

גילה פינקלשטיין: הילדים מאוד מתעניינים בשיעורים האלה.

יגאל ארדן: מה הסיבה להוספה בשעות הלימוד לכיתות א'-ו', כאשר המצב של כיתות ט'-י' הוא עדיין איננו פתור, שלהם אתם אומרים כי אין לכם כרגע כסף?

רחל רותם: הסיבה היא המעורבות בתאונות דרכים.

רחל רותם: לשמחתנו הגיל של כיתות ט'-י' הוא גיל פחות בעייתי.

רחל רותם: בנוסף, יש לנו יותר יכולת בתוך תוכנית הליבה לחייב את המורים ללמד את הנושא.

רחל רותם: לדמות המחנך יש השפעה מאוד גדולה על ילדים.

רחל רותם: יותר קל למחנך לרתום לנושא הזה.

רחל רותם: יש לנו הצלחות עם זה.

אילן שלגי: אני מציע שנשמע את ד"ר בקר שמכיר את הנושא ומלווה אותו הרבה שנים פה בכנסת.

משה בקר: אני רוצה לפתוח את דבריי בכיוון אחר לגמרי.

משה בקר: על פי חוק פרקינסון, מאוד קל להסתבך בוועדה כזו.

משה בקר: אני מאוד מברך על כך שיו"ר הוועדה נקט עמדה ואמר כי בטיחות בדרכים בתחום החינוכי הוא נושא חשוב, ושילב ידיים עם יו"ר ועדת המשנה למאבק בתאונות הדרכים כדי להעלות את הנושא על סדר היום.

משה בקר: אנו מדברים על בעיה בגודל של הר אברסט ואנחנו הצבנו לעצמנו יעדי בגובה של גבעת נפולאון, ועכשיו אנו נמצאים במצב שבו אנו הולכים להישבר בטיפוס על גבעת הנפולאון הזו.

משה בקר: אזרח מבלה שעתיים ביום מתוך השעות הפעילות שלו במערכת התחבורה.

משה בקר: הוא מתמודד מול כל המערכות השלטוניות, המשטרה ומשרד הרישוי.

משה בקר: מבחינה סטטיסטית לכל אזרח במדינת ישראל יש לו הסתברות להיות נפגע במהלך חייו בתאונת דרכים, 1,3 ל-1.

משה בקר: אנו מדברים על בעיה חברתית ממעלה ראשונה.

משה בקר: כאשר אנו דנים בנושא החינוך, תמיד יש את הבעיה של החשוב מול הדחוף, כאשר הדוחוף הוא האם אנו נקבל את התקציב מהרשות הלאומית או לא, במקום לשאול האם אנחנו טרחנו במערכת השעות של הלימודים השבועית לשלב את הזה כמו את החינוך הגופני בהיקף של שעה שבועית לאורך כל שנות הלימוד.

משה בקר: התקבלה החלטה בממשלה שאומרת שמשרד החינוך יתייחס נושא הזה כמקצוע חובה החל מגן הילדים ועד לכיתות יב'.

משה בקר: כעת אנו שומעים מד"ר אבוקסיס, כי אפשר יהיה לבחור בהיקף של שעתיים שנתיות בשתי שכבות גיל מכיתה א' ועד כיתה ו'.

משה בקר: הממשלה החליטה כי כל תלמיד בישראל ילמד את המקצוע של בטיחות בדרכים בהיקף של 30 שעות לימוד מדי שנה לכל קבוצות הגיל.

גד אביקסיס: שייקבעו לכך.

משה בקר: לא, מדובר על מדי שנה.

משה בקר: אנו מדברים על שילוב הנושא כדבר שהוא חלק ממערכת החינוך, שאנו זקוקים לו.

משה בקר: 30 שעות לימוד זה אומר שעה שבועית.

משה בקר: המשמעות של ההחלטה הזו היא 50,000 שעות שנתיות.

משה בקר: קבעו כי במשך תשע שנים, משנת 1994 ועד שנת 2002 יוספו בכל שנה 1,500 שעות.

משה בקר: זה התחיל עם 2,500 שעות בשנת 1993, כאשר נאמר כי זה יגדל עד 13,500 שעות.

משה בקר: זה האתגר הרציני שהממשלה הציבה לעצמה.

משה בקר: אנו מדברים על גבעת נפוליאון.

משה בקר: הם אומרים כי מכיתה א' ועד כיתה ו' הנושא יילמד אם יהיו מורים ותהיינה שעות לימוד.

משה בקר: אני הייתי יועץ של סגן שר החינוך גולדמן וביחד פיתחנו את התוכנית הזו.

משה בקר: השר אמנון רובינשטיין טרח, וראינו את התוספת של 1,500 שעות בכל שנה.

משה בקר: הגענו לסדר גודל של 7,500 שעות.

משה בקר: מאז שהוא עזב ישנה ירידה.

אילן שלגי: כמה שעות יש היום?

משה בקר: אני מעריך שהיום יש 6,400 שעות.

משה בקר: אם אתה תעשה מכפלה של שעת לימוד אחת לגבי הכיתות בהם נלמד הנושא, זה מה שאתה תקבל.

גד אביקסיס: בכל פעם מציגים דבר לא מדוייק.

גד אביקסיס: היום אנו מדברים על 10,000 שעות.

גד אביקסיס: הנתון שלך לא נכון ולא מדוייק.

גד אביקסיס: הוא רחוק מאוד מהמציאות.

משה בקר: זו מערכת שמרנית שלא מוכנה לזוז ימינה או שמאלה ולשלב שעה שבועית במערכת לאורך כל שנות הלימוד, כמו שיעורי התעמלות.

משה בקר: המערכת אמרה כי לא צריך ללמד עוד פעם להסתכל ימינה ושמאלה, אלא להקים תוכנית חדשה.

משה בקר: בשל כך הוקמה ועדה שאני ישבתי בראשה, בה אנו הראנו כי זה נכון וכדאי להשקיע בתוכנית לימודית לאורך כל שנות הלימוד, כאשר סיפקנו סיליבוס המפרט מה צריך ללמד.

משה בקר: מדובר על מבנה ספירלי המראה את הנושאים שיחזרו על עצמם בדרגות שונות, שילוב של נהיגה ועוד דברים נוספים מהגן ועד כיתה יב'.

משה בקר: התוכנית שנבנתה שימשה מאז בסיס לפיתוח תוכניות שנתיות שרחל קידמה.

משה בקר: יצאו ספרים שלמים המפרטים מה יילמד בכל כיתת לימוד.

משה בקר: לעניין הזה צריך להכשיר מורים.

משה בקר: כדי שיילמדו 50,000 שעות שנתיות צריך סדר גודל של 5,000 מורים.

משה בקר: היום במערכת אין מורים מיוחדים לזהירות בדרכים, אלא יש רכז בטיחות שעבר השתלמות של חודשיים או של שנה שלמה בשעות מוגבלות ולא במסלול לימודים מלא.

משה בקר: לא הוגדר מורה במעמד של מורה לבטיחות בדרכים.

משה בקר: המורה מלמד את הנושא במסלול משני כדי שיתנו לו גמול ותוספת.

משה בקר: בעניין הזה כוח האדם של מערכת החינוך לא נערך כדי להתמודד עם האתגר הזה.

אורי אריאל: מי הוציא את הספרים?

משה בקר: משרד החינוך.

אורי אריאל: מר בקר, ההתלהמות שלך במקומה כיוון שמדובר בחיי אדם, אך אתה לא יכול להגיד כי לא נעשה כלום.

אורי אריאל: אתה בעצמך מסביר כי ישבת בראש ועדה של משרד החינוך שהוציאה את הספרים האלה.

משה בקר: אני אמרתי כי הם הוציאו ספרים, אך הם לא הכשירו מורים בשביל ללמד ולא אימצו את השעות.

משה בקר: הכנסת בהצעת חוק המאבק הלאומי בתאונות הדרכים, הכניסה סעיף מפורש בנושא של חינוך לבטיחות בדרכים שאומר כי: "תוכנית הלימודים כמשמעה בחוק חינוך ממלכתי, תכלול את נושא הבטיחות בדרכים כמקצוע חובה.

משה בקר: המקצוע הזה ימנה בשכלול הישגי התלמיד בין יתר מקצועות החובה.

משה בקר: הלימודים יהיו בהיקף של 30 שעות לפחות בכל שנה משנות הלימוד.

משה בקר: היקף השעות האלה ימומש במלואו החל משנת הלימודים התש"ס..."

רחל רותם: הצעת החוק הזו לא התקבלה.

משה בקר: הצעת החוק הזו לא עברה כיוון ששר התחבורה אמר שהוא יקים את הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים ואז הוא יעשה את כל מה שצריך.

משה בקר: השר הלך, הפריץ מת והכלב מת והצעת החוק הזו שעברה ברוב של 92 חברי כנסת עברה בקריאה טרומית, אך לא קיבלה תוקף של חוק ולא קיבלה מימוש.

רחל רותם: כי לשרים אין כסף לזה.

משה בקר: הפוטנציאל של חינוך לזהירות בדרכים במניעת תאונות דרכים במדינת ישראל הוא סדר גודל של 30%, כלומר הפחתת הנזק הכלכלי בשני מיליארד שקל לשנה.

משה בקר: אם אנו נעשה את זה כמו שצריך לאורך עשר שנים, אנחנו כנהגים וגם כאזרחים הולכי רגל וכתלמידים, נוכל לחסוך סדרי גודל של נזקים שהם שווי ערך לשני מיליארד שקל שאנו נותנים לביטוח שקונה פרוטזה ורכב חלופי.

משה בקר: היום אנו מדברים על 32,000,000 שקל בכל מערכת החינוך, כאשר 10,000,000 מגיעים ממשרד החינוך ועוד 22,000,000 מגיעים מהרשות הלאומית.

משה בקר: אנו מדברים על 30,000,000 שקל במקום 200,000,000 שקל.

משה בקר: אני חושב שזה מוצדק שמדינת ישראל תשקיע 200,000,000 שקל בחינוך כדי לחסוך שני מיליארד שקל בנזקים.

אורי אריאל: אל תיסחף להגזמות.

אורי אריאל: זהו לא היחס.

אורי אריאל: אתה לא יכול להוכיח יחס ישיר בין חינוך לבין נזק של שני מיליארד.

משה בקר: אם החינוך הוא כמו שצריך, הפוטנציאל שלו במניעת תאונות דרכים הוא 30%.

משה בקר: אם יש לך 9 מיליארד שקל נזק כלכלי, אז 30% זה 2,7 מיליארד.

משה בקר: אני אמרתי רק 2 מיליארד.

משה בקר: מול נזק של שני מיליארד, אנו משקיעים היום במערכת החינוך 30,000,000.

משה בקר: אני חושב כי מתוך שני המיליארד האלה ניתן להשיג לפחות מיליארד אחד אם עושים את הפעולות הנכונות.

יגאל ארדן: ההשוואה הנכונה היא להשקעה של מערכת החינוך בביטחון בבתי הספר.

יגאל ארדן: מול חוסר ודאות של פיגוע מוכנים להשקיע מילארדים, כאשר פה שיודעים בוודאות כי החינוך אכן מצמצם את כמות ההורגים בקרב הילדים, מקצצים.

משה בקר: ועדת החינוך יכולה ליזום חקיקה שהיא כבר יזמה אותה אבל לא מימשה אותה.

יגאל ארדן: אני מסכים איתך.

משה בקר: הנושא עלה ונדון בוועדת החקירה הפרלמנטרית שבראשה עמד חה"כ לנגנטל.

משה בקר: הוועדה הזו כתבה פרק שלם בנושא של תאונות הדרכים שפורסם בינואר 2003.

משה בקר: הוועדה הזו התייחסה גם להחלטת הממשלה, גם לנתונים לגבי מערכת החינוך, גם להצעת החוק בנושא הזה והגישה את המלצותיה שהם ברוח הדברים של הצעת החוק והחלטת הממשלה.

משה בקר: לדעתי ועדת החינוך צריכה לקרוא לסדר את הגורמים המתאימים, והיא עצמה גם יכולה ליזום הליכי חקיקה בנושא.

משה בקר: ד"ר אבוקסיס, אתה צריך לברך על כך שהכנסת תבוא לעזרת משרד החינוך שהוא משרד עתיר הון.

משה בקר: תחשבו על איזה מרכיב ניתן לנושא של זהירות בדרכים מתוך תקציב של 22,000,000.

משה בקר: אני חושב כי מוצדק שמדינת ישראל תשקיע כבר מגיל הגן, כך שילד שבגיל 3 יסע במגרש עם מכונית קטנה, ובגיל 12 ילמד לשלוט בסיבוב, כך שהוא יגיע ללמוד נהיגה בגיל 16, הוא יהיה כבר בשל ומכיר את התמרורים.

משה בקר: כך המורה לא יתמקד איתו על השליטה ברכב, אלא על אדיבות, התמצאות, השתלבות, פירגון וכו'.

משה בקר: אני אשמח להתעמת עם כל נתון יותר נכון שמישהו יציג כאן.

אילן שלגי: ד"ר אבוקסיס, היתה הצעת ממשלה והיה נוסח של חוק שמדבר על 30 שעות לימוד בכל שנה.

אילן שלגי: כמה שעות לימוד יש היום?

אילן שלגי: כמה יהיה צריך להגדיל את המכסה, אם בכלל?

גד אביקסיס: היום יש למערכת כמעט 15,000 שעות, ולא 6,500 שעות.

גד אביקסיס: אם נתרגם את השעות למושגים של תקציב לנושא הזה, אנו נראה כי מושקעים עוד 75,000,000 שקל.

גד אביקסיס: בהחלטת הממשלה כתוב בפרוש כי צריך לחנך לנושא מכיתות א'-יב', אבל בהתאם לגילאים שייקבעו על ידי משרד החינוך.

גד אביקסיס: העובדה היא שהוא קבע גג של 13,500.

משה בקר: הכוונה היא למדי שנה.

גד אביקסיס: בסעיף ה נאמר לגבי ארבעת השכבות גיל כי הנושא יילמד בצורה של תוכנית, כנסים וסדנאות ואלה הכיתות שלא תקבלנה שעות שבועיות.

גד אביקסיס: כלומר, יש כיתות שלא תקבלנה שעות שבועיות ויש כיתות שחשופות לכנסים וסדנאות.

גד אביקסיס: ד"ר בקר מציג את ההחלטה הזו בצורה לא נכונה.

אילן שלגי: מהי המשמעות של 30 שעות לפחות בכל שנה?

גד אביקסיס: הכוונה היא על פי אותם גילאים שהמשרד יקבע, כאשר קבע גג של 13,500.

יגאל ארדן: כלומר, אתם יכולים לקבוע כי רק כיתה ח' תלמד את הנושא.

גד אביקסיס: אבל קבעו גם את הגג של 13,500.

אילן שלגי: בהצעת החוק דובר על 30 שעות לפחות בכל שנה משנות הלימוד.

יגאל ארדן: הוא אומר כי זה על פי קבוצות הגיל שייקבעו לכך.

אילן שלגי: ד"ר אבוקסיס, אתה קורא מתוך החלטת הממשלה ואני קורא מתוך הצעת החוק.

אורי אריאל: הצעת החוק הזו לא התקבלה ואילו הצעת הממשלה התקבלה.

גד אביקסיס: המשרד מיישם את החלטת הממשלה אפילו מעבר למה שנכתב.

אילן שלגי: כלומר, אתה סבור שאתם עומדים בהחלטת הממשלה.

גד אביקסיס: כן.

יגאל ארדן: אני לא מקבל את מה שהוא אומר.

יגאל ארדן: זו פרשנות שלא עולה על הדעת.

יגאל ארדן: אם היו רוצים להשאיר לכם לקבוע, לא היתה נדרשת לכך החלטת ממשלה.

יגאל ארדן: האם אתה באמת חושב שאתם יכולים להחליט כי קבוצת הגיל היחידה שתלמד את הנושא היא גילאי 13 ובזה עניתם על החלטת הממשלה?

גד אביקסיס: המשרד הוא מקצועי והוא יכול לקבוע איזה גילאים ילמדו יותר את הנושא.

גד אביקסיס: כדי שהמשרד לא יפעל לגמרי לפי דעתו, נקבע גג של 13,500.

יגאל ארדן: גג זה לא עוזר כל עוד לא נקבע מינימום.

יגאל ארדן: אתה אומר בעצם כי צריך לחדד את זה בחוק חדש.

אורי אריאל: תפסיקו עם ההתפלפלות הזו על החלטת הממשלה.

אורי אריאל: אפשר לחשוב כי כל החלטות הממשלה מבוצעות באמת.

אורי אריאל: השאלה היא מה צריך לעשות ומהן האפשרויות שיש לנו.

אורי אריאל: אנחנו צריכים להציע מה אנו רוצים שיהיה.

יגאל ארדן: ראוי להדגיש כי אנו לא כל כך מקבלים את רוב ההחלטות של אותה ממשלה.

אילן שלגי: תדבר בשמך.

אורי אריאל: כולם מסכימים פה שמספר השעות הנלמדות אינן מספיקות.

אורי אריאל: אנו צריכים להחליט מה אנו רוצים ומהן האפשרויות.

אורי אריאל: יכול להיות שמשרד החינוך אינו קובע נכון את סדר העדיפויות הפנימיות, ויכול להיות כי הממשלה לא מקצה מספיק משאבים.

אורי אריאל: יכול להיות גם שהרשות למלחמה בתאונות הדרכים לא עושה את הסדר אצלה בצורה נכונה.

דוד אזרן: אני שייך לקבוצת המורים שפוטרה.

דוד אזרן: אני רוצה להודות ליו"ר ולחה"כ ארדן שאנחנו בקשר טוב איתו בנוגע לנושא הזה כחלק מהמהלכים שאנו עושים כדי למנוע את הפיטורין שלנו.

דוד אזרן: להערכתנו הולכים לקצץ במספר השעות.

יגאל ארדן: אנו שמענו דברים אחרים.

דוד אזרן: ברוב בתי הספר אם אני לא מגיע אז לא מדברים איתם על הנושא הזה בכלל.

דוד אזרן: ישנן רכזות שלעיתים עורכות מפגשים חד-פעמיים בהתאם לזמן ולתקציב של בית הספר.

דוד אזרן: ברוב המקומות אם אנו לא באים ל-8 שעות שבועיות בלבד, הנושא הזה לא נלמד.

יגאל ארדן: האם 8 השעות הללו פרושות על פני כל השנה?

דוד אזרן: אני בא לבית ספר אחד ונותן 8 שעות בכיתה ז', בכיתה ח' ובכיתה ט' ללכל השנה.

אילן שלגי: אין לי ספק שמה שאתם עושים הוא טוב וחשוב, וכי כאשר אתם לא מגיעים אף אחד לא עושה את העבודה כמוכם.

אילן שלגי: כעת אנו שומעים מהמשרד שכאשר אתם לא תבואו, יהיו אחרים שכן יעשו את העבודה הזו.

אילן שלגי: אנו נצטרך לעקוב אחרי זה ולראות שאכן זה מבוצע.

דוד אזרן: אני יודע שהמשרד השקיע המון בתחום הזה, אך מה שיקרה בשנים הבאות בחטיבות הביניים הוא שאף אחד לא יעשה את העבודה במקומנו.

שוש מגן: אנחנו מועסקים בפרוייקט הזה כבר 30 שנה.

שוש מגן: אני עובדת בפרוייקט הזה כבר 15 שנה.

אילן שלגי: מה שמו של הפרוייקט?

שוש מגן: פרוייקט לבטיחות בדרכים.

שוש מגן: אני עבדתי השנה בשלוש תוכניות: תוכנית של הדרך הבטוחה לכיתות א'-ג', תוכנית רכיבה נכונה על אופניים שמועברת לכיתות ד'-ו' ותוכנית הנקראת ללמוד תנועה המועברת לכיתות א'.

יגאל ארדן: האם אתם מועסקים על ידי גוף חיצוני?

שוש מגן: כן.

שוש מגן: אני רוצה לציין כי חלק גדול מאיתנו הוכשרו למורים מוסמכים לכיתות א'-ו', ויש לנו תעודות הוראה.

שוש מגן: זה נכון שאנו מגיעים רק ל-20 שעות בשנה.

שוש מגן: אנו באים פעם אחת בשנה לכיתות א'-ג', ובשנה לאחר מכן אנו שוב מגיעים לאותן הכיתות.

שוש מגן: הילדים מקבלים מאיתנו חומר עיוני בכיתה וחומר מעשי ברחוב, שזה חשוב מאוד ואף מורה מתוך בית הספר לא תעשה את זה.

שוש מגן: אנחנו יוצאים עם כיתות א' למעברי חצייה, ואנו מלמדים אותם גם איך הולכים על מדרכה.

שוש מגן: הם נחשפים לכל הבעיות ברחוב.

שוש מגן: אין נהג ברחוב שלא אומר לנו כל הכבוד.

שוש מגן: הילדים נחשפים לתופעה בה נהגים עוצרים בזמן שנהגים אחרים עוקפים אותם וכמעט דורשים מישהו.

שוש מגן: האם יש יותר טוב ממראה עיניים?

שוש מגן: האם יש איזו מורה מבית הספר שתעשה את זה?

שוש מגן: אנחנו מגיעים לבית הספר עם מזוודות של עזרי לימוד ואמצעי המחשה.

שוש מגן: אני לא מאשימה את המורות.

שוש מגן: יש להן כל כך הרבה מטלות ומפקחים אשר עומדים להם על הראש, ועל כן הן לא מצליחות לעשות את הדברים שאנחנו עושות.

שוש מגן: אנחנו תוספת מאוד חשובה ונכבדה.

שוש מגן: אני לא יודעת על איזה סכום מדברים.

שוש מגן: אני לא מבינה בתקציבים, אך אני יכולה לומר כי המשכורת שלנו נעה בין 3,000-4,000 שקלים בחודש.

שוש מגן: יש מגרשי אופניים בנויים עם תמרורים וכבישים, וחבל שלא יעשה בהם שימוש.

יגאל ארדן: אם הבנתי נכון את דברי ד"ר אביקסיס, משרד החינוך לא צמצם שום דבר, אלא במקום שיעשו את העבודה מורים חיצוניים, יעשו את זה מורים מתוך המערכת.

יגאל ארדן: אני מניח שלא צומחים פתאום מורים לבטיחות דרכים.

יגאל ארדן: אני מניח שבשנתיים שלוש האחרונות נערכתם ליישום של המעבר הזה והכשרתם מורים.

יגאל ארדן: אני מעוניין שתתנו לנו תמונת מצב ותגידו לנו כמה כסף חוסך המעבר הזה, וכמה מורים הכשרתם בשנים האחרונות כדי שתוכלו להשתחרר מחברת כוח האדם החיצונית.

רחל רותם: אני רוצה להגיד קודם כל משהו ציבורי.

רחל רותם: החבר'ה האלה הועסקו עשרת חודשים בשנה וחודשיים בשנה הם קיבלו דמי אבטלה.

רחל רותם: זו בושה למדינה שהעסיקה אותם כך.

יגאל ארדן: אולי עכשיו זו עוד יותר בושה.

רחל רותם: הם הועסקו על ידי המועצה המקומית למניעת תאונות ואחר כך עך ידי חברות צרכניות, בכסף של הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

רחל רותם: מועצת הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, שאני אחת מחבריה, החליטה שבסכום שבו אנו מעסיקים מדריכות, 7,400,000 שקלים, נקנה שעות הוראה.

רחל רותם: שעת הוראה לתיכון עולה 5,000 שקלים.

רחל רותם: כדי לקנות 2,500 שעות לכיתה יא' מוציאים 12,000,000 שקלים.

רחל רותם: בנוסף למימון של רכזים לבטיחות בדרכים, אנו מגיעים לסכום של 20,000,000 שיש לנו.

אילן שלגי: מי יהיו הרכזים?

אילן שלגי: האם שקלתם להעסיק את האנשים האלה בתפקיד הרכזים?

רחל רותם: מאז החלטת הממשלה אנו מכשירים כבר למעלה מעשר שנים רכז מתוך בית הספר.

רחל רותם: הרכז עובר השתלמות של 112 שעות בשנה הראשונה ו-56 שעות בשנה השנייה.

אילן שלגי: זאת אומרת שזה צריך להיות מישהו מומחה כמו האנשים האלה.

רחל רותם: אפילו יותר.

רחל רותם: הרכזים האלה מקבלים עבור עבודתם גמול ריכוז.

יגאל ארדן: אז למה לא הפעלתם אותם גם שנה שעברה ולפני שנתיים?

רחל רותם: אנחנו הפעלנו אותם גם שנה שעברה וגם לפני שנתיים.

יגאל ארדן: אם כך הם היו מיותרים כבר לפני שנה או שנתיים.

רחל רותם: הם לא היו מיותרים, ואם היה כסף הייתי בשמחה אומרת להם להמשיך.

יגאל ארדן: תסבירי לנו בבקשה מה ההבדל בינם לבין הרכזים.

יגאל ארדן: מדבריך עכשיו הבנתי כי יש הבדל בין מה שהם מלמדים לבין מה שילמדו הרכזים.

יגאל ארדן: אני מתקשה להבין את ההבדל הזה.

יגאל ארדן: כדאי שנבין על מה הממשלה מוותרת עכשיו.

רחל רותם: קודם כל חשוב להבין כי יש שלושה תפקידים שונים.

רחל רותם: יש רכזים, יש מורים מקצועיים ויש מורים חיצוניים.

רחל רותם: רכז מקצוע תפקידו לרכז את נושא הלמידה בבטיחות בדרכים.

רחל רותם: הוא גם מורה מקצועי והוא גם מרכז.

רחל רותם: תפקידו של הרכז זה לעבור מכיתה לכיתה ולראות שמורים אכן מלמדים.

רחל רותם: תפקידו של הרכז זה ריכוז הנושא.

אילן שלגי: האם זה תפקיד אדמיניסטרטיבי?

רחל רותם: לא.

רחל רותם: זה תפקיד פדגוגי לגמרי.

רחל רותם: הם מוודאים שיש למידה.

רחל רותם: הם מוודאים שיש פינת בטיחות בדרכים בבתי הספר, והם מוודאים שיש השתלמויות מורים בבית הספר.

יגאל ארדן: האם יש גם מפקחים בנושא בטיחות בדרכים?

רחל רותם: יש מפקחים ותפקידם לפקח על מנהלי בתי הספר ועל המורים.

רחל רותם: מי שמפקח על עבודת הרכז זה מנהל בית הספר.

רחל רותם: כמו שיש רכז מתמטיקה, כך גם יש רכז בטיחות בדרכים.

רחל רותם: עד היום הכשרנו מורים מקצועיים ל-4 או 5 תוכניות.

רחל רותם: אחת מן התוכניות האלו היא תוכנית שנקראת "ללמוד תנועה" והיא מועברת לכיתות א'.

רחל רותם: זו תוכנית חובה של 30 שעות.

יגאל ארדן: אני מבין שמורים מקצועיים אלה מורים שחוץ מבטיחות בדרכים מלמדים עוד דברים בבית הספר, כאשר בשנים האחרונות אתם הכשרתם אותם גם לנושא של בטיחות בדרכים.

רחל רותם: אנו הכשרנו את המורים האלה בשתי דרכים.

רחל רותם: הדרך האחת היא דרך מכללות.

רחל רותם: לצערנו, כרגע יש רק שתיי מכללות, וזה בגלל בעיה כספית.

רחל רותם: במכללה שעת הוראה עולה 12,000 שקלים ולא 5,000 שקלים.

רחל רותם: הדרך השנייה היא דרך השתלמויות מורים.

רחל רותם: אלה הדרכים שבעזרתם משרד החינוך מכשיר את המורים שלו.

רחל רותם: אנו מנסים להגיע למצב בו מקצוע זהירות בדרכים יהיה כמו כל מקצוע אחר במשרד החינוך.

רחל רותם: השינוי הזה משנה את עמדתו של המנהל כלפי הנושא, ואת עמדתם של הילדים כלפי הנושא.

רחל רותם: זה אינו מוריד מהערכתי לעבודה היפה שעשו המדריכים.

רחל רותם: שוש יודעת כי כאשר הם לימדו את הנושא הזה, מחנכת הכיתה ישבה ובדקה מבחנים, כיוון שהנושא לא עניין אותה כלל.

רחל רותם: היום כאשר היא אחראית לנושא, אז כאשר היא תצא עם הכיתה למוזיאון או לטיול, היא תשים לב כיצד הילדים מתנהגים, כיוון שזה יהיה הנושא שלה ולא של מישהו מבחוץ.

יגאל ארדן: את צודקת, אך יחד עם זה את טועה.

יגאל ארדן: כאשר מורה מקבל תחום נוסף ללמד שאינו קרוב אליו ואינו חלק מתחום המומחיות שלו, הוא ילמד את הנושא אחרת.

יגאל ארדן: לא כל מחנך הוא גם מורה לאנגלית או למתמטיקה.

יגאל ארדן: לא כל מחנך מלמד את כל המקצועות למרות שזה חלק בלתי נפרד מאותם מקצועות חובה.

יגאל ארדן: בשל כך, גם בנושא של בטיחות בדרכים יש הבדל בהתייחסות שלכם ושל המערכת.

יגאל ארדן: מדוע שלא תקחו את המדריכים האלו ותקבעו כי הם המורים המקצועיים לתחום הזה?

יגאל ארדן: לי נראה שזה מאולתר לקחת מורים רגילים ולהגיד כי מעכשיו הם גם מומחים לתחום הבטיחות בדרכים.

יגאל ארדן: אני רוצה להגיד לך כי בשבועות האחרונים קראתי ולמדתי רבות את הנושא, ועדיין אני מרגיש כי אני לא מבין כלום בנושא של בטיחות בדרכים, לעומת ד"ר בקר שעוסק בנושא הרבה שנים.

אילן שלגי: אני הייתי מעונין לשמוע גם את משטרת ישראל ומשרד התחבורה.

עמיר נאור: משרד החינוך בשיתוף פעולה איתנו עובד על תוכנית הלימודים.

עמיר נאור: אני לא אכנס לויכוח של החלטת הממשלה לכאן או לכאן, אך אני רוצה להגיד כי אנו במועצת הרשות הלאומית רואים בחינוך חלק חשוב מאוד אשר משפיע על הנהג העתידי.

עמיר נאור: אני מדבר על חינוך החל מגן חובה.

עמיר נאור: זו גם החלטת המנכ"לית של משרד החינוך.

עמיר נאור: אנחנו לא התערבנו בצורת העסקה של המורה, כיוון שזו החלטה של משרד החינוך.

עמיר נאור: בנוסף, אנו חושבים שהם צודקים.

עמיר נאור: כולנו יודעים כי ההשפעה הגדולה ביותר על התלמיד היא על ידי מורה מבית הספר.

עמיר נאור: אין לי בעיה שיחליטו כי מגייסים את המדריכים האלה להיות מורים מן המניין בבית הספר.

עמיר נאור: אותו מורה מבית הספר יכול להיות הרכז או מורה מקצועי גם לתחום אחר אם אין לו מספיק שעות.

עמיר נאור: יש לנו ויכוחים רבים מול משרד החינוך.

עמיר נאור: אנחנו רוצים להגדיל את המסגרת, ואילו הגוף הציבורי גם רוצה להגדיל את המסגרת, אך במסגרת השמיכה שקיימת.

עמיר נאור: נאמר פה כי התקציב בשנה שעברה היה 23,400,000 מיליון שקל, ואילו השנה התקציב הוא רק 20,000,000.

עמיר נאור: הפעולה שלנו ברשות היא לנסות ולהגדיל את התקציב.

עמיר נאור: התקציב הזה יוגדל רק אם האוצר יאשר לנו זאת מעודף גבייה של אגרת הביטוח החובה.

עמיר נאור: אז אנו נוכל לתת למשרד החינוך, אך לא את הסכומים עליהם דיבר ד"ר בקר.

עמיר נאור: הייתי שמח לקבל 250,000,000.

עמיר נאור: בשנת 2002 תקצב הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים היה 200,000,000 שקלים, והשנה הוא 120,000,000 שקלים.

עמיר נאור: ברור כי כל הגופים משלמים את המחיר של הקיצוץ של 80,000,000 שקל.

אילן שלגי: האם לדעתכם הצעדים האלו שמשרד החינוך נוקט בהם יהפכו את העבודה לטובה יותר או לטובה פחות?

עמיר נאור: אנו חושבים כי הצעד הזה של העסקת מורים חיצוניים דרך חברת כוח אדם הוא צעד לא בריא.

אילן שלגי: כלומר אתם בעד השינוי.

עמיר נאור: נכון.

עמיר נאור: גם ד"ר אביקסיס אמר קודם כי התוכנית לשכבות הנמוכות תהייה במסגרת של תוכנית הליבה.

עמיר נאור: אני הייתי רוצה לשמוע ממשרד החינוך כי במסגרת תוכנית הליבה שעה אחת לפחות תוקדש לבטיחות בדרכים.

רחל רותם: יש הוראה של המנכ"לית שילמדו שעתיים במסגרת תוכנית הליבה.

עמיר נאור: אני אשמח אם זה יהיה כך.

עמיר נאור: אני הבנתי כי מנהל בית הספר יכול לבחור איזה מקצועות הוא רוצה שיילמדו מתוך אשכול הליבה.

רן רונקין: זה נפל.

רן רונקין: יש עובדות לכך.

רחל רותם: יש הוראת מנכ"לית בעניין הזה.

עמיר נאור: אם יגידו את זה ירווח לי, ואני אהיה איתם באש ובמים בעניין הזה.

עמיר נאור: אנחנו מעוניינים כי מקסימום כיתות יא' ילמדו את שיעורי הבטיחות בדרכים, כולל לימודי תיאוריה.

עמיר נאור: הבוחנים של שוקי, שנמצא פה, נכנסים לתוך בית הספר בתום התוכנית של 36 שעות ומבצעים את הבחינה.

עמיר נאור: אנחנו מממנים גם את הבוחנים, דבר שלא היה קודם.

עמיר נאור: אנו בשיתוף עם משרד החינוך, מחברים כרגע תוכנית פיילוט שתכשיר גם את ההורים.

עמיר נאור: יש גם הצעת חוק אשר מדברת על הארכת משך הליווי לחצי שנה.

עמיר נאור: יכול להיות שבית הספר יבחר גם את מורי הנהיגה שילמדו.

עמיר נאור: חלק ניכר ממורי הנהיגה מלמדים את הילדים לעבור את הטסט ולא מלמדים אותם לנהוג.

עמיר נאור: אני מקווה שזה ייפתר במסגרת התוכנית של משרד החינוך.

בילי דולברג: מדריכות הזה"ב נמצאות תחת אחריותי המקצועית.

בילי דולברג: אני יכולה לומר כי המשטרה רואה את נושא ההדרכה לזהירות בדרכים כנושא חשוב מאוד, אף על פי שזה לא במסגרת התפקידים של המשטרה.

בילי דולברג: כיום יש 35 תקנים לנושא הזה בכל הארץ.

בילי דולברג: בפועל יש לנו כרגע 30 מדריכים.

בילי דולברג: אין כרגע כוונה לקצץ בכך.

בילי דולברג: יש לנו תקווה שאנו נוכל לאייש ולמלא את התקנים החסרים.

אילן שלגי: האם את מדברת על המדריכות שיושבות פה.

בילי דולברג: לא.

בילי דולברג: אני מדברת על שוטרות.

אילן שלגי: את מי הן מדריכות?

בילי דולברג: את כיתות ה-ו'.

אילן שלגי: זה דבר ישן מאוד.

אילן שלגי: כאשר אני הייתי בכיתה ו', זה גם היה קיים.

עמיר נאור: זה קיים 50 שנה.

בילי דולברג: מדובר על שוטרים ושוטרות ותיקים שעסקו שנים רבות באכיפה, שימשיכו לבוא לבית הספר, למרות שהמשטרה עוברת כרגע תקופה של קיצוצים והקפאת גיוסים.

בילי דולברג: במשימה הזו אין כרגע כוונה לפגוע.

אילן שלגי: ד"ר אביקסיס, האם השוטרות יכולות גם למלא את התפקידים שיהיו כעת חסרים, כאשר חברת כוח האדם יוצאת מן התמונה?

גד אביקסיס: לא.

גד אביקסיס: התפקיד שלהם הוא בעיקר לצאת עם התלמידים למעברי החצייה.

אילן שלגי: שמענו קודם משוש כי גם הם יוצאים עם התלמידים למעברי החצייה.

אילן שלגי: האם עד עכשיו היתה כפילות?

גד אביקסיס: המשרד בא להשלים את המספר הנדרש.

גד אביקסיס: הן בסך הכל 35 שוטרות.

גד אביקסיס: אני שמח לשמוע כי הם יחזרו למספר של 35 שוטרות, למרות שבעבר היו 50 שוטרות כאלו.

רחל רותם: מדריכות כמו שוש לימדו את הילדים בכיתה א' איך לחצות את הכביש.

רחל רותם: השוטרות מלמדות את תלמידי משמרות זה"ב איך לסייע לקטנים לחצות את הכביש.

בילי דולברג: במסגרת כוח האדם הקיים השוטרות עושות את המקסימום, והן עובדות בשיתוף פעולה מאוד יפה עם משרד החינוך.

בילי דולברג: אלה אינן שוטרות שבאות מתחום החינוך, אך הן מקבלות את השדרוג המקצועי בנושא החינוך ממשרד החינוך.

אילן שלגי: מה את יכולה לספר לנו על פעולות האכיפה של המשטרה בעיקר בלילות חמישי ושישי כאשר הצעירים יוצאים לבלות עם המכוניות?

בילי דולברג: יש פעילות כזו, אך איני יכולה לתת נתונים על כך, כי לא באתי מוכנה לנושא הזה.

בילי דולברג: ישנם מבצעים בסופי שבוע בסמוך למועדונים ואזורים שמועדים לשתייה.

אתי מזמר: אני הייתי רוצה לשאול את משרד החינוך האם הכשרת המורים המקצועיים לנושא זה, תיעשה על חשבון שעות הלימוד של מקצועות האנגלית ומתמטיקה או מקצועות אחרים?

גד אביקסיס: אנחנו נאלצנו לצמצם שעה לכל תלמיד.

גד אביקסיס: במסגרת השעות הקיימות יהיו כלולים מקצועות שתהיה חובה על בית הספר ללמדם.

גד אביקסיס: בנוסף, יהיו מקצועות שבית הספר יבחר אם ללמד אותם או לא ללמד.

גד אביקסיס: אין תוספת שעות, כיוון שהתקציב הוא אותו תקציב, אך אנו נכניס את המקצוע הזה בסדר חשיבות עליון, כיוון שאנו רואים בו מקצוע מאוד חשוב.

אילן שלגי: נציגת ההורים שואלת אותך האם זה יהיה על חשבון מקצועות המתמטיקה או האנגלית.

גד אביקסיס: אותן שעות מתמטיקה שהתלמיד חייב ללמוד, הוא ילמד.

גד אביקסיס: המשרד קובע מהן שעות הלימוד במתמטיקה שכל תלמיד חייב ללמוד.

גד אביקסיס: במסגרת תוכנית הליבה המשרד קובע כמה שעות ילמדו בכל מקצוע.

גד אביקסיס: בנוסף ישנם מקצועות שיש בחירה בשעות הלימוד, וביניהם גם המקצוע לזהירות בדרכים.

אילן שלגי: אין פה שום נציג של ארגון המורים.

אתי מזמר: מבדיקה שערכתי מצאתי כי מנהלי בית הספר יעדיפו שהמורים ימשיכו ללמד את מקצועות המתמטיקה והאנגלית על חשבון אותם שעות שהם אמורים לתת בנושא של זהירות בדרכים.

רחל רותם: בגלל זה אנו מפעילים את הפיקוח.

אתי מזמר: אנו מדברים על כך שהילדים שלנו צריכים לקבל את החינוך לבטיחות על ידי המורים המוכשרים והמנוסים ביותר, ולא על ידי מחנכת הכיתה או מורה מקצועי אחר שהוא מקצועי ללמד מקצועות אחרים, אבל לא ללמד בטיחות בדרכים.

אתי מזמר: אני אעדיף שהמחנכת של הבת שלי לא תלמד אותה בטיחות בדרכים, אלא שיבוא מורה מקצועי שילמד זאת.

אתי מזמר: אני לא יושבת פה כדי להגן על המדריכים, אלא כדי להגן על הילדים שלנו.

אתי מזמר: אני יודעת שמנהל בית הספר ישחק עם השעות האלה.

אתי מזמר: בינואר 2002 היינו פה בוועדת החינוך של הכנסת בדיון שתוצאותיו היו כי ארגון המנהלים החליט כי הוא מפסיק את פעילותן של משמרות הזה"ב.

אתי מזמר: הם המציאו איזושהי סיבה שלא ניכנס אליה עכשיו.

אילן שלגי: האם יש היום משמרות זה"ב?

גד אביקסיס: ודאי.

אילן שלגי: האם ארגון המורים מסכים למעבר להוראת נושא הבטיחות בדרכים על ידי המורים?

גד אביקסיס: האם המורים יכולים להחליט ולקבוע לנו איזה מקצוע ללמד?

אילן שלגי: אני מאוד שמח לשמוע כי אתם חושבים כי הם לא יכולים להחליט זאת.

גד אביקסיס: יש תוכנית.

גד אביקסיס: באותו אופן מורה יכול לבוא ולהגיד כי הוא לא ילמד מתמטיקה או אנגלית.

אילן שלגי: אתה רוצה להגיד למורה למתמטיקה או למורה לאנגלית כי הוא ילמד עכשיו גם נושא של זהירות בדרכים.

אילן שלגי: האם ארגון המורים והסתדרות המורים לא ישימו לכם רגל?

גד אביקסיס: לא מכריחים אף מורה ללמד את המקצוע הזה.

גד אביקסיס: מורה שירצה להתמחות גם בנושא הזה וללמוד גם את הנושא, הוא יקבל על כך גמול.

גד אביקסיס: היום במצב שמפטרים מורים, מורים ישמחו לקבל זאת.

אילן שלגי: אתם אמרתם כי כל מורה ילמד בכיתתו.

רחל רותם: לא הובנו נכון.

רחל רותם: ביסודי המורים מלמדים את כל המקצועות, ולכן הם ילמדו גם את המקצוע הזה.

רחל רותם: בכיתות הגבוהות המורים הופכים להיות מקצועיים.

רחל רותם: היום פונים אלינו מורים שפוטרו מכמה תפקידים והם מעוניינים שירחיבו להם את השעות בבטיחות בדרכים.

רחל רותם: למורים יש עניין ללמד את הנושא.

אתי מזמר: הארגונים יגידו כי המורים האלה לא מתאימים ללמד את הנושא.

רחל רותם: זה לא נכון.

רחל רותם: זה אינטרס שלהם, כיוון שהם מקבלים גמול על זה.

שוקי שדה: אנו עושים את פעילות התיאוריה בבתי ספר.

שוקי שדה: עד לפני מספר שנים עשתה את הפעילות הזו חברה אזרחית שקיבלה מאות אלפי שקלים, ועשתה בצורה שנתנו תשובות נכונות או לא נכונות בתקופה של כמה שבועות, עד שהגיעו התשובות.

שוקי שדה: לפני שנתיים משרד החינוך בתיאום עם סגן השר ביקשו מאיתנו לכנס את הנושא.

שוקי שדה: אנחנו עשינו מהפך בנושא הזה.

שוקי שדה: לקחנו את מערכת המבחנים ומתן התשובה על אגף הרישוי במשרד התחבורה, כאשר אנו עושים את כל הפעולות בתוך בית הספר עצמו.

שוקי שדה: גם את התשובה מקבלים במקום.

שוקי שדה: יש עם זה בעיות לא קטנות.

שוקי שדה: אחת הבעיות היא שהכיתה היא הומוגנית ולא ניתן להפריד בין אלה שהם מתחת לגיל 16 וחצי או יותר מגיל 16 וחצי.

שוקי שדה: אנו שינינו את התקנה בעניין הזה על מנת שהכיתה תוכל להיבחן באופן הומוגני.

שוקי שדה: כל הנושא של החינוך התעבורתי נמצא בעורקנו.

אילן שלגי: האם המערכת באופן ממוסד מכינה תלמידי תיכון למבחני התיאוריה?

שוקי שדה: לפי מה שידוע לנו, מתוך 30 השעות יש מספר שעות שמוגדרות לגבי הכנה לתיאוריה.

שוקי שדה: בשנה שעברה אחוז העוברים היה יחסית נמוך, בערך 30%.

שוקי שדה: השנה אנחנו הגענו ל-42% שעברו את הבחינה.

שוקי שדה: הממוצע הכללי במדינת ישראל הוא סביב 49%.

שוקי שדה: כדי לעשות את זה מקצועי, לערכתי צריכים לבצע זאת מורים בעלי סמכא, מורים מקצועיים ללמידה שמכירים את המערכות האלה ועוסקים בזה.

שוקי שדה: ברגע שהנושא יילמד בכיתה מסודרת, אנחנו מצפים שהתוצאות תהיינה הרבה יותר גבוהות.

שוקי שדה: אנחנו מזה קצת התאכזבנו.

שוקי שדה: אני חושב שאם המערכת הזו תתמקצע בעניין הזה אנו נוכל להביא מערכות של תוצאות בתיאוריה הרבה יותר גבוה מאשר המכלול הארצי במדינה.

אילן שלגי: יכול להיות שבמכלול הארצי במדינה מי שניגש לבחינת התיאוריה הוא מי שרוצה שיהיה לו רשיון נהיגה, ואילו בקרב התלמידים ישנם כאלה שזה לא מעניין אותם בשלב הזה של חייהם, כיוון שהם יודעים שלאבא אין כסף לקנות להם מכונית, או כיוון שהם רוצים לרכב על האופנוע ולא על המכונית.

שוקי שדה: בהחלט יכול להיות.

שוקי שדה: כאשר בחנו את הכיתה באופן הומוגני התמודדנו עם שתי בעיות, בעיית הגיל ובעיית התקציב.

שוקי שדה: לא לכל הורה יש כסף לשלם עבור טופס התיאוריה.

אילן שלגי: ד"ר אביקסיס, האם אתם במשרד החינוך שוכנעתם שחשוב שהתלמידים יילמדו את התיאוריה לקראת המבחן במסגרת בית הספר, או אולי צריך את אותם המשאבים להקצות לבטיחות בדרכים באופן אחר?

אילן שלגי: לתלמידים ברמת השרון זה צ'ופר, ולתלמידים בשדרות זה רק גורם לקנא בתלמידים אחרים.

גד אביקסיס: כאשר לתלמיד יש את ההזדמנות ללמוד את הנושא הזה, אנו עוזרים לו בכך בנושא של חינוך לבטיחות בדרכים.

גד אביקסיס: תלמיד בכיתה יא' הוא בגיל מאוד קריטי.

גד אביקסיס: אנו לא מכריחים את התלמידים ללמוד את הנושא.

גד אביקסיס: העובדה היא ש60% מהכיתות כן לומדות את הנושא הזה.

גד אביקסיס: אני חושב כי הכיוון הכללי של הדיון צריך לחזק את משרד החינוך למסד את העניין בתוך המערכת.

גד אביקסיס: אם אנו לא מספיק מקצועיים, תדרשו מאיתנו להיות יותר מקצועיים.

גד אביקסיס: ככל שהגורמים יהיו פנימיים ולא חיצוניים, יש סיכוי שאנו נעשה את העבודה טוב יותר.

גד אביקסיס: כאשר אנו נמשיך לקנות את השירותים האלה מחוץ למערכת, אנו נפרק את בית הספר ונסיר את האחריות של מנהל בית הספר, הרכז והמורה.

רן רונקין: אנחנו נמצאים כבר שנים בויכוח עם משרד החינוך לגבי השאלה, מי צריך ללמד את החלק העיוני של הוראת הנהיגה.

רן רונקין: בתי הספר לא היו מוכנים להכניס את מורי הנהיגה לבתי הספר משיקולים שלהם.

רן רונקין: אין ספק כי אלה אשר מעבירים את שיעורי התיאוריה בבתי הספר לא יכולים לעשות את העבודה כראוי.

רן רונקין: אנו מקבלים את התלמידים בלי החלק העיוני כמו שצריך.

רן רונקין: אנחנו חושבים כי בתי הספר צריכים לעסוק בחינוך, ואת לימוד הנהיגה, כולל החלק העיוני, צריך ללמד בבתי ספר לנהיגה.

רן רונקין: החלק העיוני והחלק המעשי הם מקשה אחת.

אילן שלגי: היכן לומד את התיאוריה אזרח אשר רוצה לגשת לטסט?

רן רונקין: היום הוא לומד בצורה פרטנית.

אילן שלגי: כלומר, לבד.

רן רונקין: הוא ניגש לבחינה שלוש או ארבע פעמים, ובסופו של דבר הוא עובר אותה.

רן רונקין: אנחנו מקבלים מוצר גרוע מהבסיס.

רן רונקין: היום בשיתוף עם אגף הרישוי, אנו עובדים על הקמת בית ספר עתידי שבו החלק העיוני והמעשי ישולבו ביחד.

רן רונקין: אנחנו לא רוצים להיכנס לבתי ספר, אך אנו מבקשים שאת לימוד החלק העיוני ישאירו לנו.

רן רונקין: תשאירו את הנהיגה למורי הנהיגה.

רן רונקין: יש קשר בין הלימוד העיוני ללימוד המעשי.

רן רונקין: ברגע שהתלמיד בא עם החלק העיוני מבית הספר, התלמיד יוצא גם לא מחונך וגם לא נהג.

אילן שלגי: אם כך הביקורת שלך היא על משרד התחבורה שמכיר בהם כמסיימי תיאוריה למרות שהם עברו הכשרה לא מספקת.

רן רונקין: משרד החינוך מכיתה א' עד כיתה יא' עושה את עבודתו טוב.

רן רונקין: אחר כך הוא צריך לשנות את התוכנית.

משה בקר: אני עמדתי בראש ועדה שהכינה תוכנית לימודים שמפרטת את תכני הלימוד לכל שנות הלימוד בצורה שיטטית.

משה בקר: אם אנו נבחן את המצב נראה כי יש שכבות גיל שלא מקבלות כלל חינוך לנושא.

משה בקר: במסגרת תוכנית הליבה ניתן לבחור ששתי שכבות מתוך שש יקבלו את שעות הלימוד.

משה בקר: כלומר, ארבע שכבות לא יקבלו כלל את החינוך הזה.

משה בקר: אם נבדוק את השכבות הבוגרות יותר נמצא כי בכיתה יא' מקבלים חינוך תעבורתי, ולעיתים בצורה ספורדית מקבלות את החינוך הזה כיתות ט' וכיתות י'.

משה בקר: ד"ר אביקסיס אומר כי הם מקבלים 13,500 שעות.

משה בקר: אני לא חושב שזה נכון.

משה בקר: אם מגיעות השוטרות ומלמדות או שיש השלמות אחרות בתוכנית מוגדרת של 8 שעות בסך הכל, זה לא 30 שעות לאורך השנה.

משה בקר: יש פה טעות אופטית.

משה בקר: אם אנו מכפילים שעה שנתית אחת ל-50,000 כיתות כפול 30 אנו נגיע ל-1,500,000 שעות בפועל.

רחל רותם: אין כסף בשביל זה.

משה בקר: אני אמרתי כי מוצדק להשקיע 250,000,000.

משה בקר: איך מדינת ישראל צריכה לכסות את זה?

משה בקר: או שהיא תשלם לחברות הביטוח 9 מיליארד שקל, או שהיא תשקיע את הכסף בצורה יותר נבונה במערכת החינוך.

משה בקר: אנחנו דיברנו על הצורך בפיתוח מערכת להכשרת מורים והכנסת הנושא כמסלול הכשרה מלא למורה לבטיחות בדרכים בסמינרים.

משה בקר: אני חושב כי מורה שלימד את המקצוע 15 שנה או 20 שנה, למרות שהוא לימד במסגרת חיצונית, צריך להישאר במסגרת בית הספר.

משה בקר: צריך לאמץ את המורים האלה במקום לתת להם להתפזר.

משה בקר: איך ניתן לוותר על כוח אדם כזה?

דוד אזרן: מורים במערכת עולים יותר.

משה בקר: אני מתכוון שיתנו למורים האלה מינוי של מורים מן המניין.

משה בקר: אנחנו הולכים להפסיד קבוצה גדולה מאוד של בעלי מקצוע בתחום הזה.

משה בקר: הפיתוח של הנושא על בסיס גמול כזה או אחר לא יהיה רציני.

משה בקר: אני רוצה לומר למורי הנהיגה שלא יעמדו על כך שנשאיר את התיאוריה יחד עם לימוד הנהיגה לבתי הספר.

משה בקר: אני חושב כי צריך לקחת את מורי הנהיגה ולשלב אותם בתוך בתי הספר.

משה בקר: הם יהפכו להיות מורים לחינוך תעבורתי.

משה בקר: ההערה של רן כי לימודי התיאוריה בשילוב הלימוד המעשי צריך להיות תחת מורי הנהיגה, היא נכונה.

משה בקר: בוועדה שאני עמדתי בראשה הגשנו הצעות לקונספט של הכשרת הנהיגה.

משה בקר: המלצנו לא לנתק את התיאוריה מההכשרה המעשית.

משה בקר: אני חושב שמערכת החינוך צריכה לשלב את ארגון מורי הנהיגה בתוך בתי הספר, כדי שאותו חינוך תעבורתי שמשלב גם לימודי תיאוריה יילמד על ידי מורי הנהיגה שילמדו אותם אחר כך נהיגה מעשית.

משה בקר: אני חושב כי טוב תעשה הוועדה אם היא תאמץ את ההמלצות של דו"ח ועדת החקירה הפרלמנטרית, את החלטות הממשלה ואת הצעת החוק שמופיעה כאן.

אילן שלגי: ד"ר אביקסיס, האם במסגרת המכללות למורים אתם מכשירים את פרחי ההוראה להשתלב בהוראה של זהירות בדרכים?

אילן שלגי: האם יש אפשרות לשלב את המורים האלה שהיו במערכת במסגרת חברת כוח אדם כרכזי הנושא בבתי הספר?

גד אביקסיס: אנו התחלנו בשנים האחרונות לפתח מסלול כזה בחלק מן המכללות, לצערי, העלות של כך היא גבוהה מאוד.

אילן שלגי: ההיגיון אומר שאלה שבדרך יבואו כבר מוכנים, במקום שיעברו אחר כך השתלמויות.

גד אביקסיס: אתה צודק.

גד אביקסיס: אנחנו צריכים לעשות יותר מאמץ.

גד אביקסיס: יש לנו בעיה תקציבית.

גד אביקסיס: בכל מקרה אנו נמצאים בקשר עם חלק מהמכללות על מנת לתגבר את המסלול הזה.

גד אביקסיס: יחד עם זאת צריך לדעת שלא כל פרחי ההוראה ששים ללמוד את המקצוע הזה.

גד אביקסיס: אנחנו הצענו שבמקום לחייב את האנשים ללמד את הנושא כמקצוע הוראה, כל מורה יהיה חייב להיות חשוף למספר שעות כל שנה סביב הנושא הזה.

גד אביקסיס: לגבי השאלה השנייה שלך אני רוצה לומר כי כולם מכירים את המצב הקיים של קיצוצים ופיטורי מורים.

גד אביקסיס: אם יש מורים קבועים בעלי משרה שהם מקצועיים, אני אשמח שהם יוכלו להמשיך לשרת אותנו בצורה הנכונה.

גד אביקסיס: ככל שנחזק את מערכת בית הספר ונטיל את האחריות על מנהל בית הספר ועל המורים, יש סיכוי שהנושא הזה יהיה מחוץ למערכת, אלא נושא בתוך המערכת.

אילן שלגי: אני לא מנסח כעת החלטת סיכום כיוון שחברי חה"כ ארדן היה צריך לצאת.

אילן שלגי: הוא ואני נעשה את זה אחר כך ואנו נשלח אליכם את הפרוטוקול ואת החלטת הסיכום.

אילן שלגי: תודה רבה, הישיבה נעולה.