ועדת הכלכלה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 237, 2004-07-14 09:00

שלום שמחון: אני מבקש לפתוח את ישיבת ועדת הכלכלה.

שלום שמחון: אדוני יושב-ראש הוועדה לביקורת המדינה, בבקשה.

אמנון כהן: אדוני יושב-ראש הוועדה, אני רוצה להודות לך על שאנחנו מקבלים את החוק החשוב הזה.

אמנון כהן: כולנו עדים לתאונות דרכים, מחד, ולמאבק בתאונות דרכים, מאידך.

אמנון כהן: אני חושב שההצעה שלי היא אולי נדבך קטן, אבל מאוד חשוב, וזה הגבלת מהירות של משאיות.

אמנון כהן: התקנה גם קובעת, שאם שר התחבורה יחליט שהוא רוצה להכניס עוד מספר רכבים, שיותקן להם ברכב מכשיר להגבלת מהירות, הוא יהיה רשאי לעשות כך.

אמנון כהן: כמובן, בהתייעצות עם הצוות המקצועי שלו.

אמנון כהן: למעשה, בהצעת החוק מוצע, שמי שיהיה אחראי על כך זה הנוהג ברכב.

אמנון כהן: זאת אומרת, לא יוכל להתנער הנוהג ברכב ולהגיד: אני לא הבעלים של הרכב, הרכב לא שייך לי.

אמנון כהן: כל מי שעולה על רכב, הוא אחראי, הוא חייב לבדוק.

אמנון כהן: אם הוא עשה תחבולה להסיר את זה, או לא בדק שאולי הבלאי גבוה, הוא אחראי.

אמנון כהן: בהצעה היינו בתיאום עם כל הגופים הקשורים: עם המשרד לביטחון פנים, משרד התחבורה, משרד המשפטים – כל מי שנוגע בדבר.

אמנון כהן: משרד התחבורה הסכים להצעת החוק.

אמנון כהן: אני מבקש לאשר היום את הצעת החוק לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, ושהחוק ייכנס לתוקף.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, עד כמה יכולה לפגוע הגבלת מהירות בחיי אדם?

דוד טל: אם אני נוסע ואומד מרחק מסוים, שלדעתי סביר, ואולי טעיתי, ואני מתחיל בעקיפה, וממול אצה רצה לה מכונית אחרת, והיא מגבירה את התאוצה שלה, ואז יכול מאוד להיות, שלולא מגביל המהירות הייתי נותן קצת יותר גז, והייתי עובר מ-100 קמ"ש ל-120 קמ"ש, ואז הייתי נותן דין-וחשבון בבית דין של מטה, אבל אם יהיה מגביל המהירות, כנראה שאני אצטרך לתת דין-וחשבון בבית דין של מעלה.

דוד טל: השאלה, אם לא עדיף לתת דין-וחשבון בבית דין של מטה ולא בבית דין של מעלה?

דוד טל: ברגע שאני לא אוכל להאיץ קצת יותר, גם אם זה יעבור את גבול המותר על-פי החוק, קיימת סכנה לחיי או לחיי הנוהג.

שמעון אברהם: בכלי הרכב משנת 1996, שמחייבים אותם במגביל מהירות, בכל רכב שמגיע לארץ כבר מותקן מגביל מהירות.

שמעון אברהם: בשנת ה-2000 התחלנו לחייב בדיקה תקופתית של אותם רכבים שמחייבים שיהיה מותקן בהם מתקן מגביל מהירות.

שמעון אברהם: למרות שבאירופה זה כבר נהוג משנת 1996, לפני שהכנסנו את החובה בארץ, פנינו לכל מיני חברות, חברות תובלה בעיקר, שמעסיקות נהגים עם כלי רכב כבדים.

שמעון אברהם: קיבלנו תגובות, שאין שום בעיה.

שמעון אברהם: יש בעיה בהתחלה, עד שהנהג מתרגל למגביל המהירות, ולאחר זאת, אין לו שום בעיה.

שמעון אברהם: משנת 2000, ברישוי התקופתי, שנעשה פעם בשנה, אנחנו בודקים את מגביל המהירות במכון לרישוי.

שמעון אברהם: זה חלק מהתהליך של רישוי רכב.

שלום שמחון: לא ענית על השאלה.

שלום שמחון: השאלה שלו היתה אחרת.

שמעון אברהם: מגביל המהירות כבר שמונה שנים בשטח.

שלום שמחון: נניח שאדם יוצא לעקיפה במהירות של 80 קמ"ש, כשיש הגבלת מהירות של 80 קמ"ש, מנגד בא רכב בקצב של 140 קמ"ש.

אמנון כהן: אל תצא לעקיפה, יותר טוב.

שלום שמחון: זה בטוח, אבל מה קצב התאוצה שסוגר את הפער הזה?

שלום שמחון: מה המרחק?

מאיר אור: לכל נהג יש שלושה אמצעי שליטה: האצה, האטה וסטייה.

מאיר אור: מובן שאם אני מתקין מגביל מהירות, בסופו של דבר, אני כאילו פוגע באחד מאמצעי השליטה של הנהג, וזאת היתה השאלה על בית דין של מטה ובית דין של מעלה.

מאיר אור: צריך להבין שיכולת ההאצה של רכב כבד היא מאוד מוגבלת.

מאיר אור: כשהוא במהירות של 80-90 קמ"ש, הוא לא מסוגל לתת האצה חזקה מאוד שתשנה מיידית, בטווח זמן קצר, באופן מהותי, את קצב הנסיעה שלו.

מאיר אור: יהיה עדיף, בסיטואציה כזאת, לבלום ולחזור לנתיב.

מאיר אור: מה גם, שברכב כבד, כשהוא יוצא לעקיפת רכב במהירות של 80-90 קמ"ש, הוא צריך לשקול היטב היטב לפני היציאה לעקיפה, מפני שהטווח שדרוש לו לצורך ביצוע העקיפה צריך להיות פי כמה וכמה מאשר לרכב פרטי.

מאיר אור: מגביל המהירות, לדעתי, חשוב, משום שבסופו של דבר הנזקים שנגרמים בגין התאונה הם פונקציה של האנרגיה שיש ברכב, ורכב כבד, ככל שהמהירות שלו גבוהה יותר, האנרגיה שלו הרבה יותר גבוהה, והתוצאות המזיקות, הן הכלכליות והן הנפשיות, יהיו הרבה יותר חמורות.

מאיר אור: כשאני בא לשים במשקל את הדברים, אני בעד מגביל מהירות.

דוד טל: אתה גם בעד מגביל מהירות למכוניות פרטיות?

דוד טל: זה אותו הגיון בדיוק, הגיון בריא מאוד.

מאיר אור: האנרגיה הקינטית של מכונית לא תשתנה.

דוד טל: אבל האנרגיה הפוטנציאלית של רכב פרטי גבוהה.

מאיר אור: דבר ראשון, ההבדל במשקל בין משאית לרכב פרטי הוא עצום.

מאיר אור: אלה הבדלים של פי 40 ופי 50 רק במשקל.

מאיר אור: משאית יכולה לשקול 40 טון, ורכב פרטי שוקל טון אחד.

מאיר אור: דבר שני, יכולת ההאצה של רכב פרטי, כדי לחמוק מתאונה, בייחוד רכבים מהירים, היא משמעותית.

מאיר אור: לעומת זאת, יכולת ההאצה של רכב כבד, להאיץ מ-80 קמ"ש ל-90 קמ"ש, ייקח לו המון זמן.

דוד טל: אדוני לא ענה לי מדוע לא להתקין מתקן כזה גם ברכב פרטי.

דוד טל: תן לי הסבר אחד.

דוד טל: את ההסבר שלך לגבי המשאיות קיבלתי.

מל פולישוק-בלוך: אתה רוצה להציל חיים.

דוד טל: אני רוצה להציל חיים, אבל אמרו לי שחלק גדול מהתאונות מתרחשות בגלל מהירות מופרזת.

דוד טל: היצר הרע של נהגים הוא לעבור את ה-100 קמ"ש.

דוד טל: ברגע שאתה מגביל ל-100 קמ"ש, הם ילחצו על הדוושה כמה שהם ירצו, הם לא יעברו את ה-100 קמ"ש.

דוד טל: זאת אומרת, את הגורם הזה ניטרלנו.

דוד טל: אין יותר גורם של מהירות.

דוד טל: אתם אפילו יכולים להוריד את המצלמות.

שלום שמחון: חבר הכנסת אמנון כהן, אני מבקש לעבור לקריאת החוק.

שלום שמחון: את עיקר הדיון קיימנו בהצעת החוק בדיון לקראת קריאה ראשונה.

מלי סיטון: (קוראת סעיף 1 להצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 62) (מיתקן מגביל מהירות), התשס"ד-2004; הצעות חוק – הכנסת 43)

שלום שמחון: הערות לסעיף 1.

שי גלעד: אני רוצה להפנות את תשומת לבכם לכך, שעד היום, על-פי תקנה 364ה, מתקן מגביל מהירות היה צריך לעמוד בתקן אירופי מסוים.

שי גלעד: נטלנו, על-פי ההצעה הזאת, את הסמכות ממכון התקנים והענקנו לשר את שיקול הדעת.

שי גלעד: אני מבין שבתיקון לנוסח הקודם, שהיה בפני הוועדה, שיקול הדעת נתון לוועדת הכלכלה.

מלי סיטון: אני לא מבינה את ההערה, ואני גם חושבת שהיא לא נכונה, משום שלא ניטל שום שיקול דעת מהשר.

מלי סיטון: השר קובע מה המכשיר, לפי המלצה של אגף הרכב במשרד.

שי גלעד: אני אחזור, אולי לא הובנתי.

שי גלעד: עד היום, על-פי תקנה 364, המכשיר היה צריך לעמוד בתקן מסוים, תקן אירופי.

שי גלעד: על-פי ההצעה המונחת כרגע לפניכם, מי שאמור לקבוע, זה השר.

מלי סיטון: למה יש סתירה?

אתי בנדלר: גם את התקנות יקבע השר.

לאה ורון: תנו לו להשלים את דבריו.

מלי סיטון: הוא כבר השלים, הוא כבר אמר קודם.

מלי סיטון: הבנו מה שהוא אמר.

מלי סיטון: אין כאן שום סתירה.

מלי סיטון: זה עדיין בסמכות השר.

מלי סיטון: לא הבנתי מה לא תקין.

שי גלעד: עד היום אפשר להכניס מתקן כלשהו, שעומד בתקן.

שי גלעד: כל יצרן או כל משווק- - -

אתי בנדלר: ייתכן שזה מה שיקבע השר בתקנות.

שי גלעד: אני מפנה את תשומת לבכם לעניין הזה.

שלום שמחון: תודה.

שלום שמחון: מי בעד סעיף 1?

שלום שמחון: מי נגד?

שלום שמחון: – אין.

שלום שמחון: מי נמנע?

שלום שמחון: – אין.

שלום שמחון: בעד – פה אחד נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 אושר.

שלום שמחון: סעיף 1 אושר.

מלי סיטון: (קוראת סעיף 2 להצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 62) (מיתקן מגביל מהירות), התשס"ד-2004; הצעות חוק – הכנסת 43).

דוד טל: לא ברור לי מה זה.

מלי סיטון: כותרת השוליים של סעיף 62 זה העבירות שמנויות בפקודה, והמשמעות שלהן מבחינת העונשין.

מלי סיטון: לכן אנחנו, בסוף סעיף 62, מוסיפים כעבירה את מי שמשבש את פעולתו התקינה של המתקן.

שלום שמחון: תודה רבה.

שלום שמחון: הערות נוספות לסעיף 2? אין, הסעיף אושר.

שלום שמחון: סעיף 2 אושר.

שלום שמחון: הסעיף אושר.

שלום שמחון: אנחנו עוברים לסעיף 3.

מלי סיטון: (קוראת סעיף 3 להצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 62) (מיתקן מגביל מהירות), התשס"ד-2004; הצעות חוק – הכנסת 43).

שלום שמחון: הערות לסעיף 3.

דוד טל: לחבר הכנסת אמנון כהן יש משאית, וביקשתי ממנו לקחת את המשאית, כדי להעביר את התחולה של הדירה שלי, ומה לעשות, גמרתי מגמה הומנית, ואני לא מכיר את הטכנולוגיות, ואני כאזרח לא מכיר את החוק, ואני לא יודע אם יש מתקן או אין מתקן, אם הוא צריך להיות מותקן או לא צריך להיות מותקן, ודאי שאני לא יודע אם הוא תקין או לא תקין.

דוד טל: אתה בעצם מבקש ממני, לפני שאני עולה לרכב, לוודא שיש מתקן, וגם שהוא תקין.

דוד טל: זו דרישה גבוהה מאוד מאדם שלא בקיא בזה.

דוד טל: אולי אדם עם ידע טכנולוגי יודע, אבל איך אפשר לבקש מאדם ממוצע לדעת אם המתקן תקין או לא.

דוד טל: לפני כן צריך לקחת את חבר הכנסת אמנון כהן למשרד הרישוי, שייתנו לו אישור שהמכשיר תקין.

יפעת רווה: הנקודה שהעלית היא באמת נקודה שדנו בה בדיונים מקדימים.

יפעת רווה: זאת שאלה של היסוד הנפשי של בעל הרכב או של מי שמרשה לנהג לנהוג.

דוד טל: הנושא של יסוד נפשי מגיע בכל משפט של נבחר ציבור וגם כאן?

מל פולישוק-בלוך: בעבירות פליליות זה הנושא.

מל פולישוק-בלוך: כתוב "מותקן בו מיתקן מגביל מהירות והמיתקן תקין".

מל פולישוק-בלוך: השאלה אם הוא גם עובד.

דוד טל: אם הוא תקין, הוא עובד.

מל פולישוק-בלוך: אני מתכנוות שהמתקן מחובר למערכת.

מלי סיטון: אם הוא לא מחובר, הוא לא תקין.

מל פולישוק-בלוך: הוא יכול להיות תקין ולא מחובר.

מל פולישוק-בלוך: יש לי היום המנגנון הזה, שהוא תקין, הוא ברכב, אבל אני לא מפעילה אותו אף פעם.

מל פולישוק-בלוך: מה תעשו?

יפעת רווה: בקשר לשאלה ראשונה.

יפעת רווה: בדרך כלל בעבירות תעבורה מקובל שלא צריך להוכיח יסוד נפשי, משום שאומרים שרוצים להעלות את רמת הזהירות.

יפעת רווה: אם אני עוברת באור אדום, לא מעניין אף אחד אם שמתי לב שהרמזור אדום או לא שמתי לב.

יפעת רווה: פה התלבטנו בדבר הזה, בגלל הדברים שהעלית, חבר הכנסת טל, והחלטנו בשלב הזה, משום שאפשר להביא גם נימוקים הפוכים, ראינו בעייתיות בנושא של הטלת החובה הזאת על בעל הרכב לבדוק כל פעם אם המתקן תקין או לא תקין, ולכן בשלב הזה לא הכנסנו סעיף של אחריות קפידה, זאת אומרת, שצריך להוכיח שהוא אכן היה מודע כדי שתהיה עבירה.

אמנון כהן: אדוני חבר הכנסת טל, לקחת את הרכב של אמנון כהן לנסיעה, לקחת בלילה ולא בדקת אורות.

אתי בנדלר: זה לא אותו דבר, כי אורות חייבים לבדוק אם הם עובדים או לא, וכשאני נכנסת לרכב, אין לי שום אינדיקציה לדעת אם המתקן תקין או לא.

אתי בנדלר: הנוסח הנוכחי לא מטיל אחריות קפידה.

אתי בנדלר: זאת אומרת, שאם היסוד הנפשי של הנוהג או של הנהג לא התקיים, זאת אומרת שהוא לא היה מודע לאי התקניות, לא מוטלת עליו אחריות פלילית.

שלום שמחון: צריך להעביר את כל השוטרים השתלמות בנושא מהו "יסוד נפשי"?

אבי גולן: הם לא יודעים לקרוא בטכוגרף, אז את זה הם יבינו?

שלום שמחון: חבר, אל תגזים.

שלום שמחון: אצלנו יש להם מעמד של כבוד.

אתי בנדלר: חבר הכנסת טל, רק כדי להשלים את העניין.

אתי בנדלר: ניסינו אתמול לברר מתי בודקים את תקינות המכשיר הזה.

אתי בנדלר: והסתבר לי שהתקינות נבדקת רק בעת הטסט שעושים, ולכן אני לכשעצמי התנגדתי להטלת אחריות קפידה בנושא הזה, ואני שמחה שעמדתי התקבלה.

מאיר אור: יש אפשרות לבדוק את תקינותו של מגביל המהירות,וגם נהג יכול לדעת אם המגביל תקין או לא תקין.

מאיר אור: הכלי הוא מכשיר הטכוגרף.

מאיר אור: אם הוא עובר, במהירות הנסיעה, את המהירות המותרת, הוא מסוגל לדעת שמגביל המהירות לא מבצע את עבודתו.

יפעת רווה: רק אחרי שהוא עבר את המהירות.

מאיר אור: בפעם הראשונה.

דוד טל: נמחק בפסקה (2) את החלק הראשון של המשפט "לא ינהג אדם ברכב".

אתי בנדלר: אתה מסכל אם כך את כל ההצעה, משום שרוב ציי הרכב שבהם מדובר, לא שייכים לנהגים.

דוד טל: אם כך, אני מבקש להכניס כאן הסתייגות למחיקת הסעיף הזה.

דנית עזריה: בעל רכב למעשה אחראי לבדוק את הטכוגרפים של הנהגים, ולכן יש אפשרות לדעת אם מתקן מגביל המהירות לא תקין, משום שאם הוא רואה שהנהג שלו באופן שיטתי עובר על המהירות, הוא יודע שהרכב הזה לא תקין.

דנית עזריה: למה שהוא יאפשר לנהג שלו להמשיך לנהוג ברכב הזה, כשהוא יודע שמתקן מגביל המהירות לא תקין.

דנית עזריה: את האחריות הזאת אנחנו מטילים כשמדובר בכלי רכב כבדים, שפוטנציאל המסוכנות שלהם הוא גבוה, ויש עליהם ממילא איסור לנהוג מעל מהירות מסוימת, ואם הם יעברו את המהירות הזאת, פוטנציאל הסכנה גבוה.

דוד טל: לפי החוק שכבר העברנו, בעלי רכב, יש להם אינטרס כלכלי לצורך העניין, שהרכב שלהם ייסע, במקום במהירות 60-70 קמ"ש, במהירות 120 קמ"ש, והוא יעשה את הנסיעה בחצי מהזמן, ואז ההספק שלו יותר גדול, וזה עולה פחות כסף.

דוד טל: מי שצריך לשמור עליו הוא הנהג, שבעל כורחו עובד אצל אותו בעל רכב, והמשכורת שלו דלה.

דוד טל: ומתקבל על הדעת, שבצורה כזאת או אחרת לא ילך נגד בעל הרכב ולא יעיר את תשומת לבו לעניין.

דנית עזריה: אני מסכימה אתך, אבל זה בדיוק העניין.

דנית עזריה: כדי לשמור על הנהג, שלא ייאלץ לעשות עבירה כזאת, צריך להעמיד את בעל הרכב לדין.

דוד טל: זאת היתה ההצעה שלי, שבעל הרכב יהיה אחראי, ולא הנהג או מישהו אחר.

יפעת רווה: הצעת: בעל הרכב, רק אם הוא נוהג.

דוד טל: אני מוכן גם להוסיף: בעל הרכב, אם הוא לא נוהג.

שלום שמחון: חברים, מי בעד ההצעה של חבר הכנסת טל?

שלום שמחון: מי נגדה?

שלום שמחון: בעד – 1 נגד – 3 נמנעים – אין ההצעה של חבר הכנסת ד' טל לא אושרה ותהפוך להסתייגות.

אתי בנדלר: האם למחוק את כל פסקה (2)?

דוד טל: אני אתחיל מזה.

שלום שמחון: האם זאת הסתייגות לדיבור?

דוד טל: לא, זאת הסתייגות מהותית.

דוד טל: אם הייתם מקבלים את ההסתייגות שלי, הייתי מוכן לשפר, שרק בעל הרכב או שבעל הרכב שנוהג, אבל לא גורם אחר.

מל פולישוק-בלוך: תהיה בעיה לגבי מה ששאלתי?

אתי בנדלר: לא תהיה בעיה, כי מטבע הלשון הזאת, נעשה בה שימוש לא מועט, הן בפקודה והן בתקנות התעבורה.

אתי בנדלר: למשל, חגורת בטיחות – אסור לנסוע, אלא אם כן היא מותקנת.

מל פולישוק-בלוך: המילה "מותקן" אומרת שזה מופעל?

אתי בנדלר: ודאי.

אתי בנדלר: אני מפחדת שאם נכניס כאן הוראה, זה עלול לפגוע בהוראות אחרות.

שלום שמחון: אני מזכיר לחברי, אמנון כוהן, שההסתייגות של דוד טל היא הסתייגות מהותית.

שלום שמחון: אם היא עוברת במליאה, אני מחזיר את הצעת החוק לוועדה.

דנית עזריה: אני דווקא חושבת שההערה של חבר הכנסת טל צודקת.

דנית עזריה: אם בחגורת בטיחות זה לא מותקן, אין ספק לגבי המכשיר הזה.

אתי בנדלר: מה כתוב לגבי טכוגרף?

מל פולישוק-בלוך: אני אומרת את זה, מפני שאצלי קיים מתקן, מותקן ותקין.

אתי בנדלר: רק לא מחובר.

שלום שמחון: המתקן שלך הוא לא אותו מתקן שמדובר עליו פה.

שלום שמחון: המתקן שלך באוטו הפרטי, את קובעת את המהירות שאת רוצה להגיע אליה.

שלום שמחון: השאלה של דוד טל קודם היתה על כך, שאתה לא יכול לעבור את המהירות הקבועה גם אם אתה רוצה.

יפעת רווה: על טכוגרף כתוב בתקנה 364(ד), כתוב "מותקן ברכב טכוגרף תקין הפועל כהלכה".

אתי בנדלר: צדקת, אם כך.

אתי בנדלר: אני כותבת בסופה של פסקה (1): אלא אם כן מותקן בו מתקן מגביל מהירות, והוא פועל כהלכה.

אמנון כהן: אני רוצה שחברי יהיה משוכנע בכך.

דוד טל: זה לא יפריע לך להצעת החוק, אני אצביע בעדה.

דוד טל: אפשר להטיל את האחריות רק על בעל הרכב או בעל הרכב שנוהג, ולא על נהגים אחרים.

מל פולישוק-בלוך: זאת צריכה להיות אחריות של הנהג, לא ייתכן להסיר את האחריות מן הנהג.

שלום שמחון: אמנון כהן, ממילא ההסתייגות שלו לא תעבור במליאה.

דוד טל: אתה לא יודע בימים האלה מה יהיה.

יפעת רווה: בכל מקרה, לפי המצב החוקי, היום כבר יש אחריות על הנהג.

יפעת רווה: כדאי לדעת את זה.

מל פולישוק-בלוך: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להזכיר לחבר הכנסת טל, שמדובר בנהגים מקצועיים.

מל פולישוק-בלוך: אלה לא סתם נהגים, ולכן צריכה להיות להם אחריות.

שלום שמחון: מי שלא נמצא פה מבין חברי הכנסת שהסתייגו, אני לא מאשר את ההסתייגות שלו, גם לא לדיבור.

לאה ורון: אתה מדבר על הסתייגויות של סיעת חד"ש-תע"ל.

שלום שמחון: אני רוצה להצביע על הצעת החוק, לרבות התיקונים הקטנים שהיו פה.

שלום שמחון: מי בעד?

שלום שמחון: מי נגד?

שלום שמחון: מי נמנע?

שלום שמחון: בעד – 4 נגד – אין נמנעים – 1 אושר להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 62) (מיתקן מגביל מהירות), התשס"ד-2004 לקריאה שנייה ושלישית.

שלום שמחון: אישרנו את הצעת החוק של חבר הכנסת אמנון כהן.

אמנון כהן: אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

אמנון כהן: ב.

אמנון כהן: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 60), התשס"ד-2004, בדבר חובת ליווי והגבלת מספר נוסעים לנוהג חדש

שלום שמחון: אני מבקש לחדש את ישיבת ועדת הכלכלה, בנושא:

שלום שמחון: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 60), התשס"ד-2004.

שלום שמחון: קודם כול, אני רוצה לברך את ממלא-מקום שר התחבורה על כניסתו לתפקיד.

שלום שמחון: אני משוכנע שהוא אדם ראוי במקום הנכון, אם כי, כמובן, באופן אישי, אני מקווה שהוא יוחלף מהר.

שלום שמחון: הוא אחד האנשים הכי מוכשרים בכנסת ישראל.

שלום שמחון: אני רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת גם כדי להזמין אותו לישיבת הוועדה המשותפת עם ועדת הכלכלה בנושאים שעומדים על סדר-היום, וביניהם הנושא של מינהל התעופה האזרחי.

שלום שמחון: אני מבקש להעביר אליו את הפרטים, על מנת שמנהלת הוועדה תוכל לתאם מועד לעסוק בנושאים שקשורים בענף התחבורה, אפילו בימי הפגרה, אם נידרש.

שלום שמחון: באשר לנושא שעומד על סדר-היום.

שלום שמחון: התקיים דיון בישיבה הקודמת, שבאופן טבעי הוא גם היה דיון מתוקשר ומצולם, והוא התקיים ביום הבטיחות בדרכים שהוביל חבר הכנסת גלעד ארדן.

שלום שמחון: בסיום הדיון עלו מספר חלופות אפשריות.

שלום שמחון: במסגרת מספר החלופות האפשריות האלה עלתה הצעה של חבר הכנסת כחלון – אני לא יכול להגיד שזאת הצעה של אור ירוק, כיוון שאתם לא יכולים להציע, ולכן אני מגדיר אותה כהצעה של חבר הכנסת כחלון – היתה הצעה של חבר הכנסת ארדן, נדמה לי.

שלום שמחון: על כל פנים, היו מספר חלופות.

שלום שמחון: היו שלוש הצעות.

שלום שמחון: האחת, הצעת חבר הכנסת כחלון, שיוזמיה הם אור ירוק, שדיברה על מודל מדורג של שלושה חודשים, השנייה, הצעה של חברת הכנסת פולישוק, שהארכת התקופה תוגבל לארבעה חודשים בלבד לכל הגילאים.

שלום שמחון: באותה ישיבה אמרנו, שאנחנו מעוניינים להגיע למצב שבו לא יהיה לחץ גדול מאוד על מורי הנהיגה מצד הנהגים, ואנחנו מעוניינים לתת זמן מעבר כזה, שמי שנוהג כרגע ינהג בנחת וילמד באופן יסודי ולא נלחץ את המערכת לעשות כמה שיותר שיעורים.

שלום שמחון: גם לעניין הזה נתייחס במהלך הישיבה הנוכחית, שתהיה תקופת מעבר מספקת, שכל מי שלומד עכשיו יוכל לסיים את לימודיו בנחת, לעבור טסט, ופחות או יותר אפשר יהיה לסמן את זה בפתיחת שנת הלימודים הבאה, כלומר, מיד לאחר החגים.

שלום שמחון: בין לבין סופר לנו בישיבה הקודמת, שנכון לרגע זה מתנהל מחקר גדול מאוד בנושא הנהג הצעיר והנהג המלווה, וכל המאפיינים, ומה המשמעויות שלהם.

שלום שמחון: מאחר שזה מתנהל בדרך הזאת, הייתי מעוניין שנשקול את האפשרות לעשות מודל ביניים, בהסכמה, לא נלך לקיצוניות של חצי שנה או לטווח יותר ארוך, נלך על המודל שמדבר על כשלושה חודשים, בהוראת שעה לשנתיים, עד שיתפרסם המחקר או שנוכל להפיק את המרב מהמהלך הנוכחי.

שלום שמחון: המשמעות של מה שאני מציע, כהצעה רביעית, אני אומר את זה לחברי, חבר הכנסת טל, שבתום השנתיים – אם משרד התחבורה לא יגיש תיקון לחוק הזה, כמובן לא יהיה חוק בכלל – והכוונה שלי, שבמהלך השנתיים יהיה ניסיון מצטבר שמאפשר להעריך את החוק הזה לפרק זמן נוסף.

שלום שמחון: אני מניח שהיו גם אליכם לא מעט פניות על העומס הכבד, מצד אחד, שזה מטיל על כל המערכת.

שלום שמחון: בנוסף לכך, יש פה גם בני נוער שחיוו את דעתם בישיבה הקודמת, והצטרף אלינו היום זיו חן, שהוא היושב-ראש החדש של מועצת הנוער הארצית, ברשותכם, באופן שחורג מהכללים, רוצה לאפשר לו להגיד כמה מילים, ומובן שלפניך מונחת עכשיו הצעה חדשה.

שלום שמחון: בבקשה.

זיו חן: מדובר בחלק השלישי של הדף שהצענו, על נושא המלווה.

זיו חן: מדברים על זה כל הזמן.

שלום שמחון: קודם תגיד לנו מאיפה אתה.

זיו חן: אני מלהבים.

שלום שמחון: לכמה זמן נבחרים להיות יושב-ראש מועצת התלמידים?

זיו חן: לשנה אחת.

שלום שמחון: בן כמה אתה?

זיו חן: סיימתי י"א בבית-ספר אשל הנשיא.

שלום שמחון: שיהיה לך בהצלחה, גם בתפקידך וגם בלימודים.

זיו חן: מדובר על הנושא של המלווה.

זיו חן: המלווה הוא חלק אחד במשוואה שיצרנו פה.

זיו חן: בשביל ליצור נהג טוב, נהג מחונך, נהג איכותי, אנחנו צריכים להתייחס לשלושה דברים.

זיו חן: הראשון, זה רפורמה בכל הנושא של הלימוד.

זיו חן: הדברים שאנחנו לומדים לא מעודכנים, יש הרבה דברים שהם לא מכילים, כמו הנושא של נתיבי תחבורה ציבורית, כיכרות, יציאה למחלפים.

זיו חן: אלה דברים שלא מדברים עליהם.

זיו חן: אם אנחנו מדברים על הרפורמה במבחן המעשי, אנחנו נמצאים שני נבחנים ברכב, זה דבר שמלחיץ.

זיו חן: טסט אחד יכול להיות יותר ארוך.

זיו חן: לראשון יכול להיות מסלול יותר קל או יותר קשה.

זיו חן: המסלולים לא אחידים.

זיו חן: הדרישות לא תמיד אחידות.

זיו חן: טסטר אחד יכול להכשיל עד דבר שטסטר אחר לא יכשיל עליו.

זיו חן: במידה שעברתי או במידה שלא עברתי, אין סיכום שיחה, לא תמיד אני יודע על מה נכשלתי.

זיו חן: זה משאיר נקודה חסרה, וצריך לחשוב על זה.

זיו חן: במידה שעברתי צריך לשבת עם הטסטר.

זיו חן: עברתי טסט לפני שבועיים ואמרו לי שהכביש היום הוא יציאה למלחמה, אז שהטסטר יישב אתך, אפילו להגיד לך: בהצלחה, תיסע נסיעה בטוחה.

זיו חן: משהו מהסוג הזה נותן נקודת מבט אחרת למי שעובר את הטסט.

זיו חן: ברגע שמטפלים בשני השלבים האלה, אין צורך במלווה ליותר מתקופה של חודשיים.

זיו חן: יש נהגים שעוברים טסט, ובמשך חודשיים לא נכנסים לאוטו עם מלווה.

זיו חן: ברגע שמאריכים את התקופה הזאת, נהגים נכנסים לאוטו אחרי תקופה של שלושה חודשים, ארבעה חודשים, חצי שנה במקרה הגרוע שמציגים פה, בלי שהם נהגו.

זיו חן: זה יוצר סכנה בכביש, זו סכנה לנהגים, לתחבורה, למדינה.

שלום שמחון: מה עמדתך בנושא הנהג המלווה?

זיו חן: אם אנחנו מטפלים במשוואה הזאת, כמו שאנחנו מציגים, אין צורך במלווה ליותר מחודשיים.

אתי בנדלר: מה בקשר להגבלות בתקופת הליווי ומספר הנוסעים?

זיו חן: אם אנחנו מדברים על נסיעה בערב ליציאה, בדרך כלל הוא לוקח אתו עוד כמה אנשים.

זיו חן: במידה והנהג עייף, הם יכולים להחליף אותו.

זיו חן: כלומר, ההגבלה של נוסעים לנהג חדש היא לא בהכרח חכמה.

שלום שמחון: חברים, אפשרתי לו לפתוח את הדיון, וכמו שאתם רואים הוא התכונן לכך באופן יוצא דופן.

שלום שמחון: ברשותכם, אני רוצה לפתוח את הדיון.

שלום שמחון: מה שהונח פה, נכון לרגע זה על השולחן, מעבר להצעות שעלו בישיבה הקודמת, זאת הצעת פשרה, שמדברת על כך שנהג מלווה יהיה למשך תקופה של שלושה חודשים בכל הגילאים, עם הוראת שעה לשנתיים, מתוך כוונה שבמהלך השנתיים האלה ועדת הכלכלה תוכל לבחון את המחקר הגדול שנעשה, שמשרד התחבורה מתכונן לשלב הזה, ובעוד שנתיים הוא יוכל להאריך את התקופה של הנהג המלווה לתקופה יותר ארוכה.

שלום שמחון: אמרתי שאנחנו מדברים על תקופת מעבר שתאפשר לכל מי שלומד עכשיו להישען על החוק הקודם ולא על החוק החדש.

דוד טל: קודם כול, הערה לגבי הטסטרים, שיש טסטר שיכול להעביר ויש טסטר אחר שיכול להכשיל.

דוד טל: זה כמו בית-משפט אצלנו, יש שופט שמזכה אותך על אותה עבירה, ויש שופט אחר, שבדיוק על אותה עבירה, יחייב אותך.

דוד טל: אני מוכן לקבל את ההצעה של זיו חן שנגביל לחודשיים, ובנושא של הרפורמה של הלימוד, כמו שהיא מופיעה כאן, יש משבצת ריקה, והייתי מכניס לשם תוכנית לימודים בבית-הספר היסודי וגם בבית-הספר התיכון.

דוד טל: אם יש בבית-ספר יסודי, זה בכלל מצוין, ואם יש בתיכון, גם את הלימודים האלה אפשר לצרף לתוכנית, וזה יתרום תרומה מסוימת, ואז הייתי הולך על הגבלה של חודשיים ולא של שלושה.

שלום שמחון: עכשיו זה חודשיים.

דוד טל: הוא רוצה להשאיר חודשיים, ואנחנו רוצים לקבוע שלושה חודשים.

דוד טל: אבל אם אומרים שיש כבר תוכנית, זה תורם משהו.

דוד טל: בזמני, וגם בזמנך, לא למדנו את זה בבית-ספר.

דוד טל: כמה שעות לימוד יש בתיכון?

אהובה שפיגלמן: 30 שעות.

איציק שידלובסקי: אני מלווה את מועצת התלמידים בתחום הנהיגה.

איציק שידלובסקי: ישבנו הרבה מאוד וחשבנו, כי אכפת לנו, ואנחנו רציניים.

איציק שידלובסקי: אחד הדברים במשוואה הזאת, שביקשנו להעלות את מספר שיעורי המינימום ל-32.

איציק שידלובסקי: אנחנו לא רק באים ואומרים לא להאריך את תקופת המלווה, אנחנו גם חושבים שצריך לתת.

איציק שידלובסקי: צריך לתת 32 שיעורים, כדי שנוכל ללמוד לפי כרטיס תלמיד מעודכן.

איציק שידלובסקי: אנחנו רואים בטסט, כטסט מחנך.

איציק שידלובסקי: אם בסוף הטסט יוצא התלמיד והוא לא יודע על מה הוא נכשל, לא עשינו כלום.

איציק שידלובסקי: חוץ מזה, גם אם התלמיד עבר, אם יושב פה הבחור הזה, שהוא אומר לו: עברת, סע בזהירות, בהצלחה.

איציק שידלובסקי: מילה טובה והסבר לגבי המבחן המעשי.

שלום שמחון: זה לא עומד לדיון.

שלום שמחון: אנחנו לא בדיון תיאורטי, והחוק הזה יוכן היום לקריאה שנייה ושלישית.

שלום שמחון: אני מאוד מבקש שתתמקדו בעניין.

שלום שמחון: כאשר חברת הכנסת מלי פולישוק וחבר הכנסת אליעזר כהן לא היו, סיכמתי איזה הצעות הונחו בפנינו בישיבה הקודמת.

שלום שמחון: הונחו בפנינו שלוש הצעות, והצעתי עכשיו הצעת פשרה.

שלום שמחון: ההצעה של חברת הכנסת מלי פולישוק היא של נהג מלווה לארבעה חודשים.

שלום שמחון: ההצעה של חבר הכנסת כחלון היא במודל מדורג של שלושה ושלושה, והצעת החוק הקיימת.

שלום שמחון: הצעתי, לפני שהגעתם לכאן, הצעת פשרה, שהנהג המלווה יהיה שלושה חודשים, בהוראת שעה לשנתיים, לכל סוגי הנהגים, גם לצעיר וגם לוותיק, בהנחה שמשרד התחבורה יביא, במהלך השנתיים האלה, את המחקר הגדול שהוא עושה כרגע לגבי השלכותשל נהג מלווה, ונוכל להאריך את החוק בעוד שנתיים.

שלום שמחון: אם לא נאריך אותו, החוק מתבטל מאליו.

שלום שמחון: אני מבקש לא להיכנס לתיאוריות.

שלום שמחון: ההצעות מאוד ברורות, ואפשר להתייחס אליהן.

מל פולישוק-בלוך: הפשרה היא לא פשרה, והפשרה שלי היא פשרה.

שלום שמחון: דיברת על ארבעה חודשים.

מל פולישוק-בלוך: בין חודשיים לשישה חודשים זה ארבעה חודשים, זה באמצע.

שלום שמחון: האמצע הוא שלושה חודשים.

שלום שמחון: אני לא רוצה לכופף ידיים.

מל פולישוק-בלוך: השאלה היא, אם אנחנו לא מפחיתים מדי את הצורך שזה יהיה.

שלום שמחון: אנחנו מאריכים את החודשיים ב-50%, אפשר לעלות אותם ב-100%.

דוד סיני: ההארכה לשלושה חודשים היא הארכה נכונה.

דוד סיני: השנתיים האלה שאתה מציע חשובות מאוד, ואנחנו תומכים באופן נלהב בהארכה לשלושה או ארבעה חודשים למשך שנתיים, ושזה ילווה במחקר רציני בארץ ובעולם.

דוד סיני: כשיהיה נהג מלווה, לא תהיה שום מגבלה, לא על מספר הנוסעים ולא על שעות הנסיעה, כדי שיוכלו לנסוע באופן מרבי, ולא שמשפחה שיש לה חמישה ילדים, תוריד שני ילדים מהרכב כשנוסעים לסבתא ביום שישי לאכול, כי אלה רוב הנסיעות.

דוד סיני: רוב הנסיעות הן לא נסיעות מתוכננות לליווי, אלא ממילא נסיעות משפחתיות.

דוד סיני: אנחנו רוצים להביא נתון שקובע, שבנהיגה עם ליווי, לאורך שנים, אין תאונות דרכים עם נפגעים בכלל.

דוד סיני: הסטטסטיקה אומרת שבנסיעה עם ליווי, כשהאבא יושב עם הבן או הבת או האמא, תודה לאל, הנוסחה הזאת עובדת.

דוד סיני: זאת אומרת, אנחנו לא מסכנים כאן יותר נוסעים.

מל פולישוק-בלוך: למה צריך עוד מחקר אם אתה אומר שהנתונים מראים שאין תאונות?

דוד סיני: בישיבה שאל חבר הכסת ברכה אם בדקו מה עושה השינוי בחוק לעומת מה שהיה קודם.

דוד סיני: אם מאריכים את זה, ראוי לבדוק מה עושה ההארכה.

שוקי שדה: אני אענה לתלמיד החמוד, שיהיה מעודכן.

שוקי שדה: משרד התחבורה בהחלט פועל בתחומים שאתם מדברים עליהם, ומתעסק בדברים שנאמרו כאן.

שוקי שדה: אנחנו בתהליך של בדיקה של בית-הספר הטבעי, שהוא שונה לגמרי מבית-הספר לנהיגה הקיים היום.

שוקי שדה: זה כבר עבר אישור של המנכ"ל, זה נמצא בעבודה.

שוקי שדה: הגדלת מספר השיעורים עולה במערכת של שיעורים תיאורטיים מול שיעורים מעשיים, יש שיטה ממוחשבת לגמרי, עם איגוד המורים, עם מנכ"ל הרשות ובטיחות.

שוקי שדה: הנושא של הטסטרים בבחינה.

שוקי שדה: הבעיה שלנו ידועה.

שוקי שדה: נאמרה כאן התשובה, ששופט עושה בדיוק אותם הדברים.

שוקי שדה: סך הכול, חשוב לדעת שאנחנו רושמים את התשובה לטופס, מעבירים את זה למורה, והמורה אמור לדבר עם אותו תלמיד, ולעדכן אותו באותה פעולה.

שוקי שדה: במקביל, בנינו דגם של מגרש לטסט מוקדם, שבוחנים שם היום, ועושים שם אותן הפעולות שהן לא פעולות בתנועה, כמו נסיעה לאחור, חניות, זינוקים בעלייה.

שוקי שדה: זה נמצא בחולון.

שוקי שדה: המגרש הזה, לתפארת מדינת ישראל.

שוקי שדה: שם כל הנבחנים שנכנסים נבדקים באותה שיטה, באותן פעולות.

שוקי שדה: לאחר מכן, כשהם עוברים, הם יוצאים החוצה לכביש, ושם נבדקת הפעילות מול התנועה.

שלום שמחון: מה שאמר פה החבר הצעיר, זיו חן, הוא דיבר על הטסט.

שלום שמחון: הטסטר עושה את הטסט, ואומר לך להתראות דקה אחרי, ואתה מקבל את התוצאות ב-16:00, עד כמה שאני זוכר.

שוקי שדה: או באינטרנט או בטלפון.

שלום שמחון: מה שהוא אומר באופן פשוט, הוא לא צריך להגיד לי אם עברתי או לא, אבל הוא יכול להקדיש עוד שתיים-שלוש דקות כדי להסביר היכן הטעויות שלי.

שוקי שדה: הטסטר לא יגיד לאותו תלמיד אם הוא עבר או לא עבר.

שלום שמחון: הוא לא צריך להגיד אם הוא עבר או לא.

שוקי שדה: הטסט נערך 50 דקות, והבוחן צריך להגיע למשרד כדי למלא טפסים על שני התלמידים.

מלי סיטון: הוא מדבר על להיות אנושי יותר.

שלום שמחון: קצת יותר אנושי, הוא לא עושה בחינה על מטוס.

יצחק שידלובסקי: טופס כישלון בטסט נראה כמו טופס לוטו.

יצחק שידלובסקי: מה התלמיד יכול להבין מזה ומה המורה יכול להבין מזה?

יצחק שידלובסקי: אי-אפשר להבין כלום.

שלום שמחון: אנחנו מדברים על התנהגותו של הטסטר.

שלום שמחון: הטסטר אומר לך: סע לפה, סע לשם, להתראות.

שלום שמחון: אומר זיו חן, שלא יקרה שום דבר אם הוא יקדיש עוד שתיים-שלוש דקות, באופן מאוד אנושי, להסביר לך איפה היו היתרונות, איפה החסרונות.

שלום שמחון: הוא לא צריך להגיד אם עברת או לא עברת.

אליעזר כהן: זה אל"ף-בי"ת אצל בוחנים בחיל-האוויר.

רחל רותם: קודם כול, כל הכבוד לתלמידים על המיפוי היפה הזה שהם הביאו.

רחל רותם: בהתחלה חשבתי שב-32 שיעורים מתכוונים לשיעורים העיוניים, לחינוך התעבורתי, אני מבינה שהכוונה היא לשיעורים המעשיים, ולכן אני מציעה להכניס בחוק, בטבלה הזאת, 32 שיעורים עיוניים.

שלום שמחון: תודה, גברתי.

שלום שמחון: את הפרק בדמוקרטיה עם יושב-ראש מועצת התלמידים סיימתי.

שלום שמחון: תתייחסי להצעות.

רחל רותם: אם יהיה חוק מלווה, ולא יהיה חינוך מקדים ולא תהיה פתיחת הלבבות של התלמידים לעניין הליווי, הם יעשו מה שזיו חן אמר, הם יישבו בבית חודשיים עד ארבעה חודשים, ולכן החינוך המקדים בבית-הספר, החינוך התעבורתי שאנחנו נותנים, וההכנה של התלמידים ברצון להשתתף בזה וללמוד מזה, וגם הכנת ההורים, זה חשוב מאוד, וזה נעשה מאוד יפה עם הערכה (הארכה) של אור ירוק.

רחל רותם: אנחנו תומכים בעניין הארכת זמן הליווי – שלושה עד ארבעה חודשים.

רחל רותם: במשרד ובמערכת החינוך נמשיך בדרך ההוראה ללוות את הנושא.

לאה ורון: מה לגבי ההגבלה של מספר הנוסעים ברכב?

רחל רותם: קיבלנו את הדעה של אור ירוק שיש טעם בזה שבנסיעה משפחתית לא לאסור.

רחל רותם: כן לאסור, אם אלה רק צעירים.

שלום שמחון: תודה.

שלום שמחון: חברת הכנסת פולישוק, בבקשה.

מל פולישוק-בלוך: אתה רוצה להסיר את המגבלה?

שלום שמחון: לא אמרתי על הדבר הזה מילה.

שלום שמחון: דוד סיני מאור ירוק ביקש להסיר את המגבלה בנסיעות משפחתיות.

שלום שמחון: אני אמרתי שלושה דברים מאוד פשוטים: שלושה חודשים, הוראת שעה לשנתיים- - -

מל פולישוק-בלוך: אני חוששת שאם תקופת הליווי תהיה מעט מדי זמן, כפי ששמענו מעדויות, אנשים יעדיפו להישאר בבית, לחכות את החודשיים האלה ולא לנסוע, במיוחד אם יש כאלה שאולי אין להם מלווה.

מל פולישוק-בלוך: דיברתי בפעם הקודמת על עולים חדשים, אבל אני רוצה להדגיש יותר את הנושא של הצעירים.

מל פולישוק-בלוך: צריך לחשוש, שאם זה יקרה, והם יתרחקו, מבחינת הזמן, מהשיעורים שהם קיבלו, הנזק יהיה יותר גדול.

מל פולישוק-בלוך: אני לא יודעת אם פתרנו את הבעיה בכך שהוספנו רק חודש.

שלום שמחון: מה לגבי יתר הדברים?

מל פולישוק-בלוך: אין לי מחלוקת אתך.

נורית גרוסמן: אני רוצה להגיד לזיו חן, שזה מאוד יפה שאתם מתארגנים, אבל מה שאתה מציע זה הסטטוס קוו של היום.

נורית גרוסמן: המצב של היום גרוע, והוא מסכן אתכם, ואתם מסכנים את הכביש.

נורית גרוסמן: הבעיה מתחילה אחרי קבלת הרשיון, שאז הצעירים יוצאים לכביש.

נורית גרוסמן: הם לא מוכנים מספיק, ואז העניין של ליווי משמעותי.

נורית גרוסמן: התוכנית של אור ירוק שמה דגש על המלווה, שהוא לא סתם יישב על יד הנהג, אלא שהוא עצמו יבין מה התפקיד שלו ויעזור לבן או לבת ללמוד את הנסיעה על הכביש.

נורית גרוסמן: התפקיד של מועצת התלמידים לחשוב על זה טוב-טוב, כי זה יכול להציל חיים, וזו צריכה להיות הדאגה שלכם.

שלום שמחון: מלי פולישוק, אם הבנתי נכון, מעבר לעניין שאם זה שלושה חודשים או ארבעה חודשים, את מקבלת את הצעת החוק כפי שהיא עם עניין הגבלת מספר הנוסעים.

מל פולישוק-בלוך: ודאי.

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שזה מאוד חשוב.

רני רונגין: ב-2002 היו 51,000 נהגים חדשים עד גיל 18.

רני רונגין: המעורבות שלהם בתאונות דרכים היא פחותה בין הגיל שבין 19 ל-24.

רני רונגין: זאת אומרת, שהנהג הצעיר המסוכן הוא נהג שכבר נהג שנה.

רני רונגין: אנחנו בעד להוריד את מספר האנשים שהוא לוקח באוטו, כי התאונות הקשות מתרחשות כשיש כמה חבר'ה ביחד.

רני רונגין: צריך להוריד את מספר הנוסעים, כפי שכתוב בהצעת החוק, אבל לא לשנות את המלווה.

רני רונגין: במשך שש השנים האחרונות ירדו מספר התאונות שבהן מעורבים צעירים, גם עד גיל 18.

רני רונגין: זאת אומרת, שהחודשיים, אם הוא ימצה את 60 הימים האלה, זה 60 שעות, אפילו אם זה שעה ביום.

רני רונגין: 60 שעות זה כמו 90 שיעורי נהיגה של היום.

מל פולישוק-בלוך: זה לא שעה ביום, כי יש הרבה חיילים.

רני רונגין: אנחנו חושבים שצריך להשאיר את המצב כמו שהוא.

איל טולדנו: בדיון הקודם היתה הסכמה בעניין שההוראות האלה לא חלות על הצבא, ורק היתה בעיה של הניסוח.

איל טולדנו: העברנו מכתב בנושא ליועצת המשפטית של הוועדה, ואני רוצה לוודא שלא יהיו בעיות פרשניות יותר מאוחר.

איל טולדנו: הוספה החרגה בסעיף קטן (ה).

אליעזר כהן: אתם לא רוצים להיות כלולים בעסק?

איל טולדנו: אנחנו כלולים, אבל בפקודות הצבא יש הוראות מאוד מפורטות, ועוד יותר מחמירות.

מל פולישוק-בלוך: אולי נלמד מהצבא.

אהובה שפיגלמן: אנחנו מברכים על כל החלטה שתהיה עכשיו, שתקבע תקופת זמן משמעותית של התחולה של התקנה הזאת.

אהובה שפיגלמן: בחוק, כפי שהיה בזמנו, היה ניסיון להאריך את זה לשישה חודשים, והוא קבע שאלה שבני 17, חלים עליהם שישה חודשים, אלה שהם בני 17 וחודש, זה רק חמישה חודשים וכן הלאה עד אלה שבני 17 וארבעה חודשים, ועליהם כבר חלה תקנה לחודשיים.

אהובה שפיגלמן: במצב כזה של דברים קשה לעקוב אחרי היעילות של התקנה.

אהובה שפיגלמן: כל מערך מחקרי שיהיה, קשה מאוד להסיק ממנו מסקנות.

אהובה שפיגלמן: אם התקנה הזאת תהיה, מובן שהיא צריכה להיות לפרק זמן משמעותי, שיאפשר מעקב ובדיקה.

אהובה שפיגלמן: לגבי החודשיים היתה בזמנו עבודה של של ד"ר דן מיטבס(?)?, הוא הוכיח שבעקרון, עדיף ליווי על חוסר ליווי, אבל בגלל התקופה הקצרה של המחקר, הוא לא יכול היה להוכיח מעבר לזה, כי נדרשת תקופת מעקב יותר ממושכת אחרי התחולה של התקנה, כי שנה אחרי, עדיין אין די תאונות מצטברות כדי לראות את ההשפעה של התקנה.

אהובה שפיגלמן: אנחנו בהחלט מברכים שזה יהיה לתקופת זמן משמעותית.

אהובה שפיגלמן: לגבי נהיגה וליווי.

אהובה שפיגלמן: בדיוק בפרסום האחרון של "כיוונים" יצאו נתונים של מחקר שנעשה בניו-זילנד, והם שם מוכיחים, חד משמעית, שנוכחות של צעירים נוספים בהחלט מעלה הסתברות להתרחשות התאונה.

אהובה שפיגלמן: אנחנו בהחלט בעד צמצום מספר הנהגים הנוספים.

אהובה שפיגלמן: יותר מזה, אנחנו רואים שהליווי משפיע יותר על צעירים מאשר על נהגים ותיקים.

שי גלעד: חודשיים או שלושה, מבחינת לשכת עורכי-הדין, לא נרצה להביע כאן דעה.

מל פולישוק-בלוך: כמה זמן הצבא קבע שיהיה ליווי, אם בכלל?

איל טולדנו: אני לא יכול להגיד לך מה התקופה המדויקת, כי זה משתנה, גם בהתאם לסוגי כלי הרכב.

איל טולדנו: נהגים מקצועיים של מרכז הובלה, יש הוראות מיוחדות שחלות עליהם, הם עוברים מספר רב של קורסים.

איל טולדנו: הקורסים האלה כוללים חניכה אישית.

איל טולדנו: אני לא יכול לפרט את משך החניכה האישית בכל קורס, אבל יש תקופת חניכה הרבה יותר אינטנסיבית מהאב הממוצע או האזרח הממוצע.

איל טולדנו: יש גם הגבלה על מספר הנוסעים שאפשר להסיע ברכב.

איל טולדנו: עד פרק זמן שיש ניסיון לאותו נהג הוא לא יכול להסיע, אלא באישורים חריגים, בתנאי שהוא עבר הכשרה מסוימת.

רחלי הרוש: דבר אחד שמוסכם על כולנו כאן היה שצריך את המלווה, אבל השאלה, אם נמרח את זה לתקופת זמן ארוכה, כמה אפקטיבי זה יהיה?

רחלי הרוש: אמרת שאנשים נמנעים מלנהוג במשך חודשיים, אני מאמינה שגם חצי שנה אנשים יהיו מוכנים לא לנהוג במצב שאין להם מלווה.

רחלי הרוש: לעניין של הגבלת מספר האנשים ברכב.

רחלי הרוש: אם אני רוצה לנסוע עם המשפחה שלי אחרי השעה 23:00 לסבתא שלי, ואנחנו חמישה אנשים, אני אצטרך לחשוב איזה אנשים אני משאירה בבית כדי לצאת.

רחלי הרוש: זה היה קשור להשפעה של עוד צעירים באוטו, זה נכון, אבל בשלב המלווה יש גם מישהו מבוגר, שמפקח על זה, לכן זה לא כל כך משפיע.

שלום שמחון: אנחנו עוברים לקריאת הצעת החוק.

מלי סיטון: אדוני היושב-ראש, לפני שמתחילים לקרוא את החוק, אני מבקשת להודיע לוועדה, שמשרד התחבורה מקבל בברכה את ההצעה שהצעת, ואנחנו נסכים לקבוע את תקופת הליווי לשלושה חודשים, בלי הבחנה אם הנהג הוא נהג צעיר חדש או נהג חדש לא צעיר.

מלי סיטון: לגבי שאר ההוראות בחוק, אנחנו מבקשים שהן יישארו כמוצע.

שלום שמחון: מה לגבי הוראת שעה לשנתיים?

מלי סיטון: כמו שהצעת.

מלי סיטון: ׁ(קוראת סעיף 1 להצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 60), התשס"ד-2004; הצעות חוק – הממשלה 98) המשמעות של סעיף קטן (2): בסעיף קטן (ב) במקום "בחודשיים הראשונים", יבוא "בשלושת החודשים הראשונים", נקודה, והשאר יימחק.

שלום שמחון: הערות לסעיף במתכונתו החדשה, כפי שנקרא על-ידי הגברת סיטון.

דנית עזריה: מאחר שהורדנו את התנאי במגבלות, ועכשיו תירשם התקופה, אנחנו מבקשים שזה יירשם באופן ברור ברשיון הנהיגה, על מנת שתוכל להתבצע האכיפה של העבירה הזאת.

אתי בנדלר: זה לא מה שאמור בפסקה (3)?

מלי סיטון: כתוב "רשות הרישוי תציין ברשיון הנהיגה שניתן לנוהג חדש את התנאי...".

דנית עזריה: מועד הוצאת רשיון הנהיגה לא רשום ברשיון הנהיגה.

שלום שמחון: הערות נוספות לסעיף 1.

שי גלעד: ההצעה מציעה לא להחשיב שיכור כמלווה.

שי גלעד: שיכור, כהגדרתו, הוא אחד שנתון תחת השפעה של משקאות משכרים או תחת השפעת סמים.

שי גלעד: למה רק שיכור?

שי גלעד: הרי אם אין תכולה לתפקידו של המלווה, והוא רק אדם שיושב ליד הנהג, מה זה משנה אם הוא יהיה שיכור או לא?

שי גלעד: ואם יש לו תפקיד?

שי גלעד: למשל, מה יקרה אם המלווה ישן?

שי גלעד: סעיף קטן (ב) מטיל אחריות פלילית על הנהג הצעיר בכך שאם אותו מלווה שיכור, הוא בעצם עבר על סעיף 12א1(ב).

שי גלעד: אנחנו בעצם מטילים על הנהג הצעיר מטלה שהוא לא מסוגל לעמוד בה.

שי גלעד: מישהו מסוגל היום להבחין אם אדם עומד בהגדרת החוק כשיכור, וזה שיכור שבודק בדיקת מאפיינים את אותו אדם שהוא חושד בו כשיכור או בדיקה טכנולוגית- - -

מל פולישוק-בלוך: כדאי שעורכי-הדין יתערבו כמה שפחות.

מל פולישוק-בלוך: אתה מתפלסף על משהו שהוא ברור.

מל פולישוק-בלוך: שיכור הוא שיכור, ומי שרואה שהוא שיכור, שהוא לא יודע להבחין בין ימין לשמאל, הוא יודע שזה שיכור.

מל פולישוק-בלוך: הוא יתחיל לבדוק את כמות האלכוהול בדם?

מל פולישוק-בלוך: יש גבול.

מל פולישוק-בלוך: סליחה שאני ככה מתפרצת.

ברוך פולק: חשוב להביא בחשבון שבכל הארצות בעולם שזה נהוג: רוב ארצות ארצות-הברית, ניו-זילנד, קנדה, אוסטרליה – אין פחות מחצי שנה.

ברוך פולק: אפשר להגיד שאנחנו יותר חכמים, אבל זה מבוסס על ניסיון של הרבה שנים.

רני רונגין: יש שם תאונות כמו אצלנו.

ברוך פולק: הדגש שהם שמים הוא על ליווי בשעות הלילה, שאז רוב התאונות עם צעירים מתרחשות, ועם בני עשרה נוספים באוטו.

ברוך פולק: הם מסיחים את דעתו של הנהג, ואנחנו רואים את התוצאה בתאונות.

ברוך פולק: על שתי הנקודות האלה הייתי מבקש שתהיה אותה חצי שנה.

שלום שמחון: תודה, חברים אני עובר להצבעה על סעיף 1.

שלום שמחון: מי בעד סעיף 1?

שלום שמחון: בעד – פה אחד סעיף 1 אושר, בכפוף לשינויים.

שלום שמחון: סעיף 1 נתקבל, במתכונתו המתוקנת, כפי שנקראה על-ידי הגברת סיטון.

שלום שמחון: אנחנו עוברים לסעיף 2.

מלי סיטון: ׁ(קוראת סעיף 2 להצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 60), התשס"ד-2004; הצעות חוק – הממשלה 98)

שלום שמחון: הערות.

דן ארצי: אני סבור שפה תהיה החטאה מאוד גדולה אם תהיה הגבלה של מספר הנוסעים ברכב כאשר יש מלווה, כי זה ימנע מכל בני מהשפחה לנסוע יחד.

דן ארצי: ברגע שיש מלווה, שהוא בן-אדם מבוגר, אין שום בעיה של רמת אחריות.

דן ארצי: הסטטיסטיקה מוכיחה שלא היו תאונות במצב כזה, וההגבלה תחטיא את המטרה.

מאיר אלבז: אני מצדד במועצת התלמידים וגם במה שדן ארצי אמר.

מאיר אלבז: אני חושב שזאת גזרה שאי-אפשר לעמוד בה, במיוחד כשנוסעים עם בני המשפחה.

מאיר אלבז: לא צריך להגביל את הסיפור הזה יותר מדי.

מאיר אלבז: אם יש מלווה, המלווה נאמן לתפקידו.

מאיר אלבז: מה שנאמר פה, שצעירים מלהיבים, ויש תאונות, כי הם אומרים: אתה נוסע לאט, אתה חנון, זה לא יקרה כאשר יש מלווה.

מאיר אלבז: המלווה הוא בדרך כלל בן משפחה, הוא מבוגר.

מל פולישוק-בלוך: המלווה גם יכול להיות בן 24.

דוד סיני: חברת הכנסת פולישוק, יש טייסים בני 22.

מאיר אלבז: היא אמרה בצדק, יוצאים למסיבה משפחתית או אירוע משפחתי, לנסוע בשני רכבים?

מאיר אלבז: לא יעמדו בזה.

דוד סיני: העיקרון המרכזי של הליווי הוא צבירת קילומטרז' תחת השגחה.

דוד סיני: זה נכון בתעופה, זה נכון בנהיגה, זה נכון בכל דבר.

דוד סיני: העיקרון הוא לצבור מה שיותר באותם החודשים שיוחלט עליהם.

דוד סיני: כשיש לך מלווה מוסמך, כל מגבלה שנטיל על מספר הנוסעים, תוריד בהכרח, באופן משמעותי, את הקילומטרז' שיצבור הנהג המלווה, ואנחנו יוצאים מפסידים מזה, חד-וחלק.

דוד סיני: מחקר שהיה בארץ רק לאחרונה, לפני חודשיים הסתיים, הוכיח שיש לגיטימציה גם של ההורים, ובעיקר של הצעירים, לנושא של הליווי.

דוד סיני: עכשיו אנחנו יכולים להפסיד את הלגיטימציה הזאת.

דוד סיני: כרגע, המשימה שלנו היא רק ליצור מוטיבציה לליווי, עכשיו נצטרך להתחיל מהתחלה, ליצור לגיטימציה חדשה, ובעיקר נפסיד את הקילומטרז'.

שוקי שדה: אנחנו בהחלט מקבלים את זה.

שלום שמחון: השאלה אם אתם יכולים להסתפק בסעיף קטן (ב) בלבד?

מל פולישוק-בלוך: בסעיף קטן (א) לא תהיה מגבלה של שניים.

שוקי שדה: סעיף קטן (א) יישאר.

שלום שמחון: מאחר שעלו פה הדברים כמו שהם עלו, אני שואל את עמדת משרד התחבורה לגבי עמדתו, אם סעיף 12א2(א) לא יהיה, ויהיה רק סעיף קטן (ב).

דוד סיני: זה מצוין.

מל פולישוק-בלוך: אחרי תקופת ההכשרה.

שלום שמחון: אנחנו נוריד את סעיף (א) בהסכמה, ונשאיר את סעיף קטן (ב).

אהרון לפידות: אפשר להוסיף לסעיף קטן (ב) "אלא אם כן נמצא ברכב מלווה כחוק".

מל פולישוק-בלוך: הוא כבר לא בתקופת הליווי.

שלום שמחון: היועצת המשפטית של הוועדה תקרא את הנוסח של סעיף קטן (ב).

אתי בנדלר: זה לא הנוסח הסופי, אבל עקרונית סעיף קטן (ב), שכבר ?

אתי בנדלר: לא תהיה סעיף קטן (ב) לא תחול "אם יושב לצד הנהג מי שכשיר להיות מלווה".

אתי בנדלר: סעיף קטן (א) יורד לגמרי.

שלום שמחון: אנחנו נצביע על סעיף 2 במתכונתו החדשה, עם התיקון של היועצת המשפטית לוועדה.

שלום שמחון: מי בעד?

שלום שמחון: מי נגד?

שלום שמחון: מי נמנע?

שלום שמחון: בעד – פה אחד נגד – אין נמנעים – אין סעיף 2 אושר, בכפוף לשינויים.

שלום שמחון: סעיף 2 במתכונתו החדשה אושר.

שלום שמחון: סעיף 3.

מלי סיטון: לפני שאני קוראת את סעיף 3, ביקשת לדון בתקופת תחולת החוק.

מלי סיטון: יגידו לי פה מורי הנהיגה מה סביר לתקופת מעבר.

מלי סיטון: כמה זמן לוקח לנהג ממוצע להוציא רשיון?

אבי גולן: בין חודשיים לשלושה חודשים.

שוקי שדה: עד שלושה חודשים.

שלום שמחון: אם נעשה תחולה של שלושה חודשים, זה יהיה בערך אחרי החגים.

דן ארצי: בנובמבר זה סביר, כי יש גם פגרה של רשות הרישוי באוגוסט ובחגים.

שלום שמחון: זה בסדר, ה-1 בנובמבר?

מלי סיטון: זה בסדר.

שוקי שדה: זה בסדר.

שלום שמחון: התחולה תהיה ב-1 בנובמבר.

מל פולישוק-בלוך: איפה נכנסות השנתיים?

אתי בנדלר: הוראות חוק זה יחולו שנתיים מיום תחילתו.

שלום שמחון: מי בעד סעיף 3?

שלום שמחון: בעד – פה אחד סעיף 3 אושר, בכפוף לשינויים.

שלום שמחון: איך אנחנו מכניסים את הסעיף של הצבא?

איל טולדנו: יש שתי אפשרויות: להרחיב את סעיף קטן (ה) כך שיחול גם על סעיף 12א2, שיאמר, שהחריג שקיים היום בפקודת התעבורה, זה סעיף 12א1(ה), יורחב גם על סעיף 12א2, או להוסיף סעיף קטן ל-12א2.

מלי סיטון: ההערה נכונה, אבל היא היתה משולבת בנוסח המקורי של ההצעה, ומשרד המשפטים, מטעמי נוסח, הוריד את זה.

אתי בנדלר: יש חילוקי דעות איך לנסח, ומכיוון שזה בשלב לקראת הקריאה השנייה והקריאה השלישית, אני אחראית על הנוסח, אז אני אחליט.

אתי בנדלר: ההנחיה הברורה היא לא להחיל את זה על נהג צבאי בעת שהוא נוהג ברכב צבאי.

שוקי שדה: ההגבלה היא רק ברכב צבאי.

מל פולישוק-בלוך: אם הוא נוהג ברכב אזרחי, זה שהוא חייל, זה לא צריך להשפיע.

איל טולדנו: הסעיף הקיים היום מדבר על חייל, אם הוא נוהג ברכב צבאי.

אתי בנדלר: יש שני תנאים: "במסגרת מילוי תפקידו בשירות, מכוח רשיון בר תוקף מטעם צה"ל".

אתי בנדלר: העניין שזה חל היום גם לגבי המשטרה, ואני לא יודעת אם זה רלוונטי.

מאיר אור: זה רלוונטי.

שלום שמחון: אנחנו מאשרים גם לגבי המשטרה וגם לגבי הצבא.

שלום שמחון: היתה פה פנייה של איגוד הביטוח בישראל, ואני רוצה לקרוא שני סעיפים: "לפי הצעת החוק, יתוקן סעיף 12א1(ד) באופן שנסיעה ללא מלווה, לא תיחשב כנסיעה ללא רשיון נהיגה תקף.

שלום שמחון: הטעם לכך, לפי דברי ההסבר, הוא, שלא לפגוע בביטוח הרכב.

שלום שמחון: לא ברורה לנו מגמה זו.

שלום שמחון: הכול מכירים שיש להיאבק בתאונות הדרכים, שהרי הקורבנות קשים מנשוא.

שלום שמחון: בד בבד מקלים עם עובר העבירה, היינו עם הנוהג ללא מלווה.

שלום שמחון: הצעת חוק אשר באה להחמיר עם נהג צעיר חדש, מתירה את הרצועה בנוגע לתוקף הרשיון.

שלום שמחון: הכיצד?

שלום שמחון: לא ברור.

שלום שמחון: יש סעיף נוסף שאומר: "לנוכח המצב וכדי להקטין את מספר התאונות, מטרה קדושה לכל הדעות, אנו מציעים שהסעיף יורה, כי נסיעה ללא מלווה כדין, כמוה כנסיעה ללא רשיון לכל דבר ועניין.

שלום שמחון: לפיכך אנו מציעים להוסיף לסעיף 12א1(ד) הנוכחי את המילים: 'נהיגה תוך הפרת הוראותיו של סעיף זה תהווה נהיגה ללא רשיון לעניין כל דין'.

שלום שמחון: " קראנו את המכתב, שקלנו אותו בכובד ראש, ולא קיבלנו את עמדתם.

שלום שמחון: מי בעד הצעת החוק?

שלום שמחון: בעד – פה אחד

מלי סיטון: יש הערה למשרד המשפטים.

תומר כרמי: לגבי הוראת השעה, אנחנו סבורים שהיא לא צריכה לחול על התיקון לסעיף קטן (ד), לגבי התנאי, כי אין עליו מחלוקת.

מלי סיטון: סעיף קטן (ד), סעיף חובת הליווי, קובע, שרשות הרישוי תציין ברשיון הנהיגה שניתן לנוהג חדש את התנאי שלפיו, תוקפו של הרשיון מותנה בליווי בעת הנהיגה, בעת התקופה שבה חלה חובת הליווי.

מלי סיטון: אומר משרד המשפטים, שהסעיף הזה עם התיקון שלו, לא צריך להיות כהוראת שעה, אלא צריך להיות בלתי מוגבל בזמן, מבחינת חובתה של רשות הרישוי לציין ברשיון כל תקופה של חובת הליווי.

תומר כרמי: לאחרונה התקבלו שני פסקי-דין בעליון, וזו הלכה מחייבת.

דנית עזריה: אנחנו מסכימים עם ההערה.

דנית עזריה: אנחנו חושבים שהתיקון להגדרה של מלווה נהג חדש, ששיכור לא ייחשב מלווה, גם זה עניין מהותי שלא צריך להיחשב הוראת שעה.

מלי סיטון: הוראת השעה בעצם היא רק לקביעה של שלושת החודשים.

אתי בנדלר: האם כל חובת הליווי תחול למשך שנתיים או רק התיקון לעוברים מחודשיים לשלושה?

אתי בנדלר: אם אני מבינה נכון, אם אתם לא מחילים את כל חובת הליווי וקובעים שהיא תהיה בתוקף לשנתיים, מה שיקרה, שבתום השנתיים האלה נחזור לחובת ליווי של חודשיים, ולא זאת היתה הכוונה.

אתי בנדלר: הכוונה היתה שבמהלך התקופה ייבחן העניין, וכל הנושא של משך תקופת הליווי ייבחן מחדש בוועדה.

אתי בנדלר: ולכן אני לא יכולה להגביל רק לפסקאות (1) ו-(3).

מלי סיטון: השאלה, אם בסיומן של השנתיים אנחנו חוזרים לכך שאין תקופת ליווי בכלל?

אתי בנדלר: אין תקופת ליווי, כדי לאלץ אתכם להגיש הצעת חוק לכנסת ולבדוק את כל הנושא.

מלי סיטון: לחילופין, בתום תקופת הוראת השעה, חוזרים לחודשיים.

שלום שמחון: שאלתי אתכם מה קורה בתום השנתיים, כי אני לא רוצה שייווצר חלל.

מלי סיטון: מה שהוועדה תחליט, זה מה שיהיה.

מלי סיטון: אפשר לקבוע את הוראת השעה לכל ההוראות, או רק לשלושת החודשים.

מל פולישוק-בלוך: גם העניין של כמה אנשים ייסעו ברכב, אנחנו רוצים לבדוק אם הוא כדאי או לא, לכן זה לא רק העניין של חודשיים או שלושה, אלא כל הקונספט.

אתי בנדלר: על סעיף 12א2 החדש המוצע, ברור שדובר ?

אתי בנדלר: התוקף שלו יהיה לשנתיים.

אתי בנדלר: אנחנו מדברים על התיקונים לסעיף הקודם.

מל פולישוק-בלוך: אני מדברת על כמה אנשים יהיו ברכב.

אתי בנדלר: כמה אנשים יהיו ברכב מעוגן כאן בסעיף 2.

אתי בנדלר: הם מדברים על האם צריך להגביל גם את תוקף סעיף 1 לשנתיים, כולו או חלקו.

אתי בנדלר: סעיף 2 יפוג בתום השנתיים.

שלום שמחון: אני מעדיף שזה יחזור לחודשיים.

מל פולישוק-בלוך: לגבי "לא יסיע...

מל פולישוק-בלוך: יותר משני נוסעים, עד הגיעו לגיל 21", זה גם שינוי שאנחנו עושים.

מל פולישוק-בלוך: האם גם זה לשנתיים?

אתי בנדלר: זה בוודאי לשנתיים.

שלום שמחון: הנהג המלווה – כרגע יש הארכה לשלושה חודשים, ובתום התקופה הוא חוזר לחודשיים, אלא אם כן משרד התחבורה יאריך את זה בתקופה נוספת.

שוקי שדה: זה לא חל על הנושא של סעיף קטן (ב), הוא ממשיך כל הזמן.

לאה ורון: על זה מבקשת חברת הכנסת מלי פולישוק את תשומת לב הוועדה ואת החלטת הוועדה.

מל פולישוק-בלוך: מכיוון שעושים עכשיו מחקר לעניין המלווה, ואני מבינה, גם למספר האנשים שיש ברכב, כל החוק צריך להיות לשנתיים.

אתי בנדלר: השאלה מה קורה בתום השנתיים.

מל פולישוק-בלוך: אין חוק.

שלום שמחון: אני לא רוצה שלא יהיה חוק.

שלום שמחון: תקופת הליווי תחזור להיות חודשיים, כמו היום.

לאה ורון: חברת הכנסת פולישוק שואלת לגבי מספר הנוסעים ברכב, שהוכנס לראשונה כאן.

לאה ורון: אם מדובר בהוראת שעה, בתום תקופת הוראת השעה, גם הסעיף הזה לא יהיה קיים עוד בחקיקה.

שלום שמחון: את רוצה שזה יישאר?

מל פולישוק-בלוך: אני לא רוצה שיהיה מצב שלא יהיה כלום.

מל פולישוק-בלוך: אני מכירה את המערכת.

מל פולישוק-בלוך: נגיע לשנתיים, המחקר יהיה או לא יהיה, ולא יחליטו.

שלום שמחון: יש כאן שתי אפשרויות.

שלום שמחון: אפשרות אחת היא לחזור למצב הקודם, של חודשיים, והאפשרות השנייה, שבנוסף לחודשיים, גם הסעיף "עד הגיעו לגיל 21", יהיה בהוראת שעה לשנתיים, ומה שיקרה, שאם משרד התחבורה לא יאריך את החוק, הליווי יירד לחודשיים וסעיף קטן (ב) יתבטל.

מל פולישוק-בלוך: להוראת השעה הזאת אין הרבה תוקף, היא לא ממש משמעותית, משום שאם אתה חוזר רק לעניין של חודשיים או שלושה, וכל היתר אתה משאיר, זה לא ממש מהותי.

מל פולישוק-בלוך: אם אתה מבטל הכול, מה עשית?

מל פולישוק-בלוך: יכול להיות שהמצב יהיה יותר גרוע.

מל פולישוק-בלוך: בהתחלה חשבתי שזה רעיון טוב, אבל אני לא יודעת אם השנתיים כל כך עוזרות.

שלום שמחון: נוותר על הוראת השעה?

מל פולישוק-בלוך: אני לא יודעת.

מלי סיטון: הרעיון של הוראת השעה היה למעשה לחזור לוועדה ולכנסת ולהראות לאיזה נתונים הגענו.

מלי סיטון: אחת משתיים, או שיהיה לנו מחקר, והנתונים ידברו בעד עצמם, שחובת הליווי מוכיחה את עצמה, או לחילופין, שהיא לא מביאה אתה כלום.

מלי סיטון: במלים אחרות, יש כאן חובה על המנגנון לחזור לוועדה.

שלום שמחון: נשאיר את זה כהוראת שעה.

לאה ורון: זו היתה הדרישה של הוועדה כשהיא חוקקה לראשונה את נושא הליווי לנהגים חדשים וצעירים.

מל פולישוק-בלוך: אולי במקום הוראת שעה צריך

מל פולישוק-בלוך: לחייב אותם לבוא לוועדה.

שלום שמחון: זה בדיוק מה שמחייב אותם.

אתי בנדלר: זאת הדרך, אין אחרת.

מל פולישוק-בלוך: אם אחרי שנתיים, כל מה שמשתנה זה במקום שלושה חודשים רק חודשיים, והכול נשאר כמו שהוא, הם לא חייבים לבוא לוועדה.

שלום שמחון: הם באו לכאן עם חצי שנה, מראש אין להם כוונה שזה יהיה חודשיים.

שלום שמחון: הכוונה שלהם היתה יותר מרחיקת לכת.

שלום שמחון: אני יכול להעריך שהעמדות במשרד התחבורה, נכון להיום, לא יסתפקו בחודשיים.

שלום שמחון: והשוט היחיד מבחינתנו, לאלץ אותם שזה לא יהיה רק חודשיים, זו הוראת השעה.

שלום שמחון: אנחנו קובעים שהסעיפים כרוכים זה בזה, גם הגבלת נוסעים וגם חודשיים, ואנחנו מבקשים שהיועצת המשפטית של הוועדה תנסח את הדברים.

אתי בנדלר: אני רוצה להבין מה יקרה בתום התקופה.

אתי בנדלר: לא תהיה חובת ליווי?

שלום שמחון: בתום השנתיים תהיה חובת ליווי לחודשיים, והגבלת נוסעים עד גיל 21.

שלום שמחון: מי בעד הצעת החוק, מי נגד?

שלום שמחון: מי נמנע?

שלום שמחון: בעד – פה אחד נגד – אין נמנעים – אין

שלום שמחון: אני רוצה לברך על הצעת החוק.

שלום שמחון: אני מקווה מאוד שהיא תסייע לנהגים הצעירים במדינת ישראל, וכמובן לכולנו, בצמצום היקף תאונות הדרכים, ובעיקר תשאיר אותנו בחיים.

שלום שמחון: תודה רבה.