ועדת הכלכלה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 236, 2004-07-13 11:45

שלום שמחון: בוקר טוב, אני פותח את הישיבה בנושא הצעת חוק רשות הדואר (תיקון מס'.

שלום שמחון: . . )(בנק הדואר), התשס"ד-2004 חלק מסעיף 63 (49) להצעת חוק המדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2004 (תיקוני חקיקה).

שלום שמחון: אני רוצה להגיד כמה דברים מקדמיים.

שלום שמחון: אחד, אני רואה באופן חמור מאוד את העובדה שנושא הפנסיה של העובדים לא הסתיים נכון לרגע זה, אלא אם כן נשמע דברים חדשים.

שלום שמחון: אני רוצה להזכיר שימימה מזוז, היועצת המשפטית של משרד האוצר, שבוע לפני הגשת החוק בקריאה שניה ושלישית, בשיחה טלפונית אתי, הודיעה לי שזה מסתיים בתוך מספר ימים.

שלום שמחון: עברו מאז כשבעה חודשים, ונכון לרגע זה, אין הסדר עם העובדים.

שלום שמחון: חוסר הסדר עם העובדים יקשה מאוד על ועדת הכלכלה לסיים באופן סופי את הפרקים שנשארו על השולחן מבחינת החוק.

שלום שמחון: מה שמעניין אותי כרגע זה לשמוע מהנהלת רשות הדואר ומהאוצר דוח מצב לגבי הסיכומים עם העובדים, אם ישנם כאלה, ואם נושא הפנסיה מוסדר.

דוד טל: אדוני היושב ראש, הצעה לסדר.

דוד טל: אני רוצה להעיר את תשומת לבך ותשומת לבם של אנשי האוצר והמשרדים הרלוונטיים בנושא, שאנחנו עוסקים עדיין בהצעת חוק ההסדרים הקודם, ואנחנו בעצם הימים הללו מתעסקים בחוק ההסדרים החדש.

דוד טל: אני רוצה לומר שמוטב היה שלא היינו מעלים את החוק הזה בחוק ההסדרים, היה מוטב שנדון בו לא בחופזה, באורך רוח.

דוד טל: אני רק יכול לברך את היושב ראש על הזמן הרב שהוא הקדיש לזה, אבל זה בעצם גרם לכך שאיבדנו הרבה אנרגיות חיוביות, ולא השקענו אותן גם בנתיבים אחרים, או לא ניווטנו אותן לנושאים אחרים, שהיינו צריכים לנווט אליהם.

שלום שמחון: תודה.

שלום שמחון: הצעה לסדר של חבר הכנסת בנלולו, בבקשה.

1028: השקענו בזה, היושב ראש, חברי הכנסת ואנוכי, די הרבה שעות עם האוצר, ועם רשות הדואר.

1028: כל פעם אנחנו מגיעים לאיזשהו סיכום, ולפני שאנחנו מתחילים את הוועדה אני שומע שחלק מהצדדים חוזר בו.

1028: ישבתי עכשיו הן עם האוצר והן עם רשות הדואר, ואנחנו רואים שאותן הנקודות שאנחנו הולכים אתן כבר מספר ישיבות, חוזרות על עצמן ואין פתרון.

1028: אלה הנושאים של הפנסיה, נושא גמישות התעריפים בדואר הכמותי, נושא השירותים החדשים, דחיית התחרות, אכיפה, בנק הדואר.

1028: כל הנושאים האלה עדיין פתוחים, וכל פעם אנחנו הולכים עשרה צעדים וחוזרים.

שלום שמחון: תודה רבה.

שלום שמחון: אמיר לוי, בבקשה.

משולם נהרי: מה עם הפנסיה?

משולם נהרי: תנו לנו משהו מוגדר, משהו רציני.

משולם נהרי: אתה מוכר לנו פה סיפורים, זה כבר עובר כל גבול.

אמיר לוי: כך גם במה שמונח פה על השולחן, אם זה לא בא בהסכמה לא נגיש את זה.

דוד טל: אבל אתה ער לזה שרשות הדואר עוד מעט לא תהי ה רשות?

משולם נהרי: אתה מחכים שהיא תמות מוות קליני, או מה?

אמיר לוי: רשות הדואר מפסידה בתהליך הזה.

אמיר לוי: אם היינו רוצים שהיא תמות מוות קליני - - -

משולם נהרי: אתם עושים הכל כדי שהיא תמות מוות קליני.

אמיר לוי: חבל שאדוני אומר את זה.

משולם נהרי: אני אומר את זה כי אני מכיר את הרשות לפני ולפנים.

משולם נהרי: אמרתי את זה בנושא של הפנסיה, והיושב ראש אמר את זה כל הזמן, ואני מוריד בפניו את הכובע.

משולם נהרי: הוא אמר לאורך כל הדרך שאם נושא הפנסיה לא יוסדר, אנחנו לא נקבל את החקיקה.

משולם נהרי: באנו לקראתכם, קידמנו את החקיקה, מה אתם עושים?

משולם נהרי: עובדים עלינו בעיניים?

משולם נהרי: אתם חושבים שיושבים פה אנשים שתוכלו לסובב אותם כל הזמן?

1028: יכול גם להיות שהאוצר יגיד שהוא לא יכול להגיע להסכם, או שכמו שהגברת ימימה אמרה אתמול: אין לי אפשרות לתת ערבות מדינה לשום דבר.

1028: גם זה יכול להיות, אז תגידו, שימו הכל על השולחן.

1028: חבל לטרטר אותנו 20 פעם.

1028: שימו הכל היום, ואנחנו נדע איפה הקווים האדומים שלכם.

אמיר לוי: לפחות לפי השיחות האחרונות, שהתקיימו גם אתמול בלילה וגם היום בבוקר, לדעתנו יש פתרון לפנסיה, והוא פתרון טוב מאוד.

אמיר לוי: אין פה סעיף שאומר שהמדינה תיתן ערבות מדינה, זה נכון, וגם לא יכול להיות סעיף כזה, ואני לא מכיר מקומות אחרים שהיה סעיף כזה.

דוד טל: אני חושב שבאל-על יש רשת ביטחון כזאת.

אמיר לוי: אבל אנחנו לא מפריטים עכשיו את חברת הדואר.

דוד טל: רק מעבירים אותה ממצב אחד למצב אחר.

1028: תגיד מה אתה עושה אם מחר בבוקר, כשאתה מעביר את החברה, יש חור בפנסיה.

1028: מה אתה עושה, למה אתה מתחייב?

אמיר לוי: הפתרון שניתן אתמול בלילה, ומונח על שולחן הוועדה עכשיו זה פתרון שעונה כמעט לחלוטין על הבעיה.

אמיר לוי: מדובר בפתרון כל עוד חברת הדואר היא חברה ממשלתית.

אמיר לוי: כדי שחברת הדואר תפסיק להיות חברה ממשלתית צריך אישור של ועדת הכספים של הכנסת, צריך לדבר עם העובדים.

אמיר לוי: לא ראיתי מקרה שהפריטו חברה בלי שדיברו עם העובדים ובלי שהגיעו להבנות והסכמות.

אמיר לוי: ממילא הסוגיה הזאת תהיה גם על סדר היום, אם כי לא בהכרח.

אמיר לוי: אם רשות הדואר תמשיך להכניס את הסכומים שהיא מכניסה היום, הפתרון הזה הוא פתרון יציב, והוא סוגר את הגירעון של עובדי הדואר הרבה לפני 20 שנה, שזה אורך תקופת הגירעון.

אמיר לוי: לכן, אני לא רואה סיבה לחשש.

אמיר לוי: אם תרצו, אפרט גם את הפתרון.

דוד טל: נשמע את יושב ראש ועד העובדים, בבקשה.

ראובן כרזי: אני רוצה להבהיר כמה דברים.

ראובן כרזי: הייתה פה החלטה – כך לפחות הציג את זה יושב ראש הוועדה, שהחוק לא בשל.

ראובן כרזי: היו פה הסתייגויות של כל חברי הכנסת.

ראובן כרזי: אז אמרו שנותנים חצי דרגה, יצאנו החוצה.

ראובן כרזי: החוק לא בשל, והוא הועבר, וכמובן שנשאר נושא הפנסיה.

ראובן כרזי: אחד הדברים הקשים שהיו בוועדה היה תחום שמור בתוך החוק, שהיום הוא לא תחום שמור.

ראובן כרזי: החברה המתחרה, שהיא לא חוקית, הפכה לחוקית על פי בית המשפט.

ראובן כרזי: שנה שלמה אני אומר כאן עם אמיר לוי, שישבנו וסיכמנו את הדברים חוץ מדבר אחד.

ראובן כרזי: הפנסיה של העובדים המועברים ממשרד התקשורת - נשארו שם כ-1,500 עובדים – ממלאים את הקופה הזאת מהחברה, ומהעובדים שיצטרכו לתרום חזרה את החצי דרגה, ולהוריד מהלוואות העובדים.

ראובן כרזי: אנחנו ממלאים את זה, החברה ממלאת את זה, וכמובן שכאשר החברה ממלאת את זה, זה העובדים.

ראובן כרזי: לי הובטח עד אתמול שזה יהיה בחקיקה, באחריות המדינה.

ראובן כרזי: אתמול בלילה קראו לי לישיבה, ושם אמרו שאת מה שהבטיחו לי אי אפשר לספק.

ראובן כרזי: אמרתי שאם מציעים הצעה אחרת – אין בעיה, הלוא הכל מושתת על ההתנהלות של החברה הזאת.

ראובן כרזי: ירדו מהון התחלתי של 25% ל-7%.

ראובן כרזי: אנחנו מדברים על איתנות החברה היום, בזה שנבטיח את הפנסיה של העובדים, שלא יקרה לנו מה שקרה בביקור חולים.

ראובן כרזי: אנחנו מפקירים את השכר השוטף.

ראובן כרזי: אגיד לכם מה יקרה, עוד שלוש שנים החברה לא תוכל לשלם תמלוגים, היא תבקש לפטר עוד עובדים מעבר ל-500 שהתחייבנו.

ראובן כרזי: למה?

ראובן כרזי: כי יש מתחרה בשטח, יעלו את התעריפים עכשיו, זה עוד לקוחות גדולים שהולכים למתחרים שלנו, שהם לא חוקיים עדיין.

ראובן כרזי: בחוק כתוב: תחום שמור.

ראובן כרזי: הוא שבור מהתחלה.

שלום שמחון: הבוקר הציעו לכם הצעה חדשה?

ראובן כרזי: אתמול בלילה הציעו לנו הצעה חדשה, שאין אחריות מדינה.

ראובן כרזי: זרקו לי את זה ב-9:00 בלילה, סיכמנו משהו.

ראובן כרזי: אמרתי בסדר, נדחה את הוועדה הזאת לשבוע הבא.

ראובן כרזי: לפחות את הדברים שהבטחתם לנו, שהם לא קשורים לחקיקה, את האיתנות של החברה - נסגור עד השבוע הבא, נמצא איזשהו פתרון לפנסיה, ונבוא לפה.

ראובן כרזי: אמרו לי אתמול בלילה שהישיבה היום לא נדחית.

ראובן כרזי: למה היום הישיבה?

ראובן כרזי: מה קרה ?

ראובן כרזי: אם הם היו באמת בידיים נקיות, היינו הולכים לסגור כמה דברים, מבטיחים את האיתנות של החברה, מגיעים לפה ופותרים את הבעיה.

ראובן כרזי: הלחץ שלהם מאתמול ב-9:00 בלילה עד היום מדליק נורות אדומות.

ראובן כרזי: אני חוזר, הפנסיה זה להבטיח את אלה שתרמו והקימו את הרשות הזאת.

ראובן כרזי: השכר של העובדים לא מובטח.

ראובן כרזי: הצעתי בוועדה, קחו בחזרה 60 מיליון שנתתם לעובדים, קחו את החצי דרגה, תנו לנו הבטחה – אנחנו נעשה התייעלות.

ראובן כרזי: עשינו התייעלות במשך כל השנים.

ראובן כרזי: כשהיו כספים ברשות העבירו אותם לאוצר.

ראובן כרזי: אף אחד – וסליחה על הביטוי – הפושעים, שניהלו את רשות הדואר במשך כל השנים, לא יכלו למלא את זה.

ראובן כרזי: האקטואר מוצא את זה ב-88', אז אנחנו צריכים לשאת בזה?

ראובן כרזי: הלכנו לאורך כל הדרך, שנה שלמה בחקיקה, אפילו לא יום אחד של שביתה.

ראובן כרזי: אני מודה לך אדוני היושב ראש על הניסיון ללכת לפשרות, אם זה בהסכם הקיבוצי, בכל דבר, התפשרנו בכל.

ראובן כרזי: ביקשתי לעשות עוד ישיבה כזאת אצלך, ולהגיע לשבוע הבא מסודרים.

ראובן כרזי: לא הסכימו אתי.

שלום שמחון: מר אדרי, בבקשה.

קוקי אדרי: אדוני היושב ראש, בהתייעצות הקודמת נשארו כמה נקודות פתוחות, ולטעמי הלכנו כברת דרך ארוכה מאוד, ובכלים שלובים.

קוקי אדרי: הנושא הפנסיוני, הנושא של התחרות, הנושא של התעריפים והנושא של בנק הדואר.

קוקי אדרי: לטעמי הנושא של בנק הדואר, הוועדה המכובדת חששה, ובצדק, מהנושא של הגנה על כספי הלקוחות.

קוקי אדרי: נדמה לי שנעשתה עבודה יפה מאוד בעניין הזה, יש פתרון שמקובל על האוצר, מקובל על משרד התקשורת, ומקובל על הנהלת הדואר בנושא של בנק הדואר.

דוד טל: זה מקובל גם על בנק ישראל?

קוקי אדרי: הנושא הזה גם מתואם, אם יש השגות לבנק ישראל הוא יציג את זה.

קוקי אדרי: יושב פה נציג בכיר של הבנק.

קוקי אדרי: הנושא השני שעלה, זה הנושא הפנסיוני.

קוקי אדרי: גם בעניין הזה הייתה דרישה אולטימטיבית שיהיה כיסוי של הגירעון האקטוארי בנקודת היציאה לחברת הדואר.

קוקי אדרי: העובדים האמינו שאיזון אקטוארי ויציאה לדרך לא יהיו.

קוקי אדרי: מה שיהיה זה פתרון מותנה זמן.

קוקי אדרי: יחד עם האוצר, נקבע פה איזשהו מתווה.

קוקי אדרי: העקרונות של המתווה בגדול זה שכל אחד מכניס יד לכיס.

קוקי אדרי: המדינה הכניסה יד לכיס בנושא של הפחתת התגמולים, בשונה מהחקיקה הקודמת.

קוקי אדרי: העובדים הכניסו יד לכיס, כפי שאמר יושב ראש ועד העובדים, בנושא של חצי דרגה נדחית וטיפול בהלוואות של העובדים.

קוקי אדרי: חברת הדואר העתידית צריכה לקחת על עצמה חלק נוסף, וזה הנושא של התמלוגים, כאשר האוצר הסכים גם לצבוע מענק הקמה, שצריך היה ללכת לחברה, לטובת הפנסיה.

קוקי אדרי: לדעתי, המתווה הזה הוא מתווה סביר, אם הוועדה תטפל גם בנושא של התחרות.

קוקי אדרי: אם אני מבין מה שהוועדה החליטה כשהיא אמצה את דוח מקנזי, ההנחה הבסיסית הייתה שלחברת הדואר העתידית, מיום המעבר נדרשת כשנה וחצי על מנת שהיא תוכל להתארגן לפתיחת השוק.

קוקי אדרי: אם אנחנו עומדים בסביבות אוגוסט, המשמעות היא שצריך לדחות בין שבעה לשמונה חודשים גם את הפתיחה לתחרות.

קוקי אדרי: נדמה לי שעם הנושא של הפתיחה לתחרות, עם ההצעה של הפנסיה שמונחת כאן, יחד עם תיקון בתעריפים, יטופל על ידי הוועדה – החבילה הזאת היא חבילה סבירה.

יוסי שלי: אתחיל במטפורה.

יוסי שלי: אם המעסיק שלך נותן לך הלוואה טובה, בתנאים טובים, ושבוע אחרי זה הוא מפטר אותך, בשביל מה הוא נתן לך את ההלוואה?

יוסי שלי: זה מה שעומד לפנינו.

יוסי שלי: אני חושב שנציגות העובדים הגיעה לנושא של תוכנית ההתייעלות, ה-500 – את זה הם גמרו.

יוסי שלי: מבחינת העובדים – אני אומר את זה למרות שאני לא מייצג אותם ויש לי אתם מאבקים קשים – הם נתנו את שלהם.

יוסי שלי: עכשיו נשאר החלק השני.

יוסי שלי: הרשות מפסידה היום כסף, לא כמו שהיא הפסידה קודם אבל עדיין מפסידה.

יוסי שלי: מי שרואה איך מחזירים הלוואות צריך לדאוג שהרשות תפסיק להפסיד ותוכל להחזיר את ההתחייבויות.

יוסי שלי: זאת אומרת את קרן התמלוגים, תשלומים, נכסים.

יוסי שלי: אי אפשר ביד אחת להגיד לך: צא לתחרות, תביא כסף, וביד השניה: תפריש אותו לפנסיה.

יוסי שלי: הם הסכימו, אמרו שאם לא מסוגלים במכה אחת אין בעיה, נעשה את זה בתשלומים נדחים.

יוסי שלי: אני חושב שזאת התקדמות יפה.

יוסי שלי: במקום לשים את החצי מיליארד או את ה-900 ואחרי זה נדבר, אמרו שמסכימים גם לשלם את זה.

יוסי שלי: זאת אומרת, בעקיפין המדינה משלמת, ואני לא יכול להגיד שהמדינה לא שילמה.

יוסי שלי: אבל לגבי היכולת להמשיך ולהביא את הכסף, ולא להביא הפסדים – מי שחושב שאני אשאר מנכ"ל של חברה מפסידה יש לו טעות, אני אהיה מנכ"ל רק של חברה שמצליחה להתחרות, להכות את כולם, ולהביא כסף לשלם את הפנסיה ובונוסים, גם למנהל הכללי.

יוסי שלי: איפה שמשלמים יש אנשים טובים, חוטפים אותם לשוק הפרטי, ואחרי זה המערכת צריכה לגדל עוד פעם את האנשים, להתגלח ולשלם בכיס העמוק של המדינה על טעויות של אנשים שעושים את זה בתום לב.

יוסי שלי: אז בואו לא נעשה את הטעויות.

יוסי שלי: בשביל שאני אוכל - ביחד עם העובדים שהסכימו לפיטורים של 500 איש - לעשות את זה, צריך לתקן עוד שני דברים.

יוסי שלי: אחד, זה נושא חלון הזמן.

יוסי שלי: הרשות הייתה אמורה להתחיל את הפעילות שלה ב-1 לינואר, אפילו שהחוק בא ביולי.

יוסי שלי: מקנזי אמר חלון זמן, לך לדוח של מקנזי, מה שהוא נתן כחלון זמן, את זה תיישם כאן מרגע שאישרת את החוק.

יוסי שלי: זה עניין טכני, זה תיקון טכני ולא טובה לאף אחד.

יוסי שלי: עובדה שאין חברה, עובדה שאין התייעלות.

דוד טל: זה הדבר הכי קל לעשות, בוא נמשיך הלאה.

יוסי שלי: הדבר השני, הנושא של פתיחה לתחרות, והנושא של המע"מ, אותם 17% שצריך להשית עליהם.

יוסי שלי: ישנה בעיה, התחרות היא על הדואר הכמותי, לא על השירות האוניברסלי, שם אין תחרות.

יוסי שלי: לא אמרנו שייתנו לנו עליית תעריפים בשירות האוניברסלי - - -

מל פולישוק-בלוך: אמרתם, אבל לא חשוב.

יוסי שלי: צודקת.

יוסי שלי: אמרנו אבל לא קנו את זה.

יוסי שלי: מה שנשאר זה להחליט איך מעלים את התעריפים.

יוסי שלי: אמרתי דבר אחד, והייתה הסכמה גם עם האוצר, על הנושא של הדואר הכמותי, שהוא התחרות.

יוסי שלי: ישנם 105 לקוחות, שמספקים 70% מההכנסה של הדואר.

יוסי שלי: זה החברות, הממשלה, קופות החולים – זה הכסף הגדול.

יוסי שלי: זה לא קיבוץ או מושב מסוים, אלה לא מביאים כסף לדואר, אלה מקיזים את דמו של הדואר.

יוסי שלי: שם אנחנו מפסידים כסף.

יוסי שלי: על הדואר הכמותי, שזה השמנת, וזו המלחמה, שם רוצים להעלות את התעריפים.

יוסי שלי: אם יעלו את זה, אני מודיע שלא נוכל לשלם את התמלוגים.

יוסי שלי: אם לא אוכל לשלם את התמלוגים, אלך למר כרזי ואגיד לו שצריך לפטר לא 500 עובדים אלא 1,500.

יוסי שלי: אני נגד דחייה של הישיבות האלה, כי דחייה לא תביא לשום תוצאה.

יוסי שלי: צריך לקבל היום את ההחלטות, איך סוגרים את התעריפים, שתהיה פה הצהרת כוונות.

יוסי שלי: והדבר השני, איך סוגרים את חלון הזמן.

יוסי שלי: אם צריך להצביע על זה, שיצביעו על זה.

יוסי שלי: לא תצביעו כמו שצריך, שיחזרו בדלת האחורית למדינה, עם שביתה מחר בבוקר, בלי פנסיה.

יוסי שלי: לא ייתנו את הפנסיה ל-2,000 אנשים שבבית?

יוסי שלי: אחרי שמשכו תמלוגים של מאות מיליונים בשנה, עכשיו שהכסף לא נלקח?

יוסי שלי: מה זה, גן ילדים?

יוסי שלי: צריך לגמור את זה ועכשיו, זו דעתי.

יוסי שלי: אזכיר רק את כל הנושא של החקיקה בנושא תשלומי המס.

יוסי שלי: גמרו עם רשות הנמלים אתמול בחקיקה מה שלא אפשרו לנו.

יוסי שלי: אבל זה בחר האוצר לתת בכסף ולא בחקיקה, אני לא מתווכח.

יוסי שלי: מה זה מלמד אותך?

יוסי שלי: שתהיה נבלה, רשע, תשבית – תקבל.

יוסי שלי: זה מסר עקום והפוך ממה שצריך להיות במדינה הזאת, וצריך לתקן אותו עכשיו.

שלום שמחון: תודה, מר אולניק, בבקשה.

אורי אולניק: המעבר לחברה, יש לו מחיר ציבורי שכל הציבור עומד לשלם אותו דרך הנושא של עליית תעריפים.

אורי אולניק: זה לא מובן מאליו.

אורי אולניק: אצל האנשים ברשות הדואר, כך אני מרגיש, הנושא של עליית התעריפים goes without saying, ברור שבגלל שצריך לעבור לחברה וצריך להיות עסקיים, אז צריך להעלות תעריפים.

אורי אולניק: אצלנו הנושא הזה, אחרי שהעלינו את מחיר הבול השנה מ-1.20 שקלים ל-1.30 בוועדה - - -

קריאות: אחרי שש שנים.

אורי אולניק: אתם אולי לא יודעים, אנחנו רגילים להוריד תעריפים.

ראובן כרזי: תוריד היום תעריפים.

אורי אולניק: קחו בחשבון שאין לנו מנוס מלעשות את זה, תהיה עליית מחירים, כי לקחנו חברת ייעוץ והיא אמרה שאין מנוס מעליית התעריפים.

אורי אולניק: אבל צריך להבין - - -

1028: למי אתה מעלה את התעריפים?

אורי אולניק: ביחד עם החבילה הזאת של החקיקה, תהיה גם עליית תעריפים.

אורי אולניק: הדבר השני שעלה, הוא נושא של התחרות.

אורי אולניק: סברנו בבית המשפט - - -

שלום שמחון: אתה נכנס לפינות מיותרות.

שלום שמחון: המוקש האמיתי הוא העניין של הפנסיה.

שלום שמחון: בסך הכל גם אני מבין שיש פה דרישות חדשות מצד הדואר, זאת אומרת שבחגיגה הזאת שלא סוגרים את הפנסיה אפשר לבקש גם דברים נוספים.

שלום שמחון: זה בסדר, זה גם נכון מבחינת הטקטיקה.

שלום שמחון: לי יש אינטרס לסיים את הנושא של הדואר ממש בימים האלה.

שלום שמחון: אני לא יודע מה יהיה מחר בבוקר, לא שאני לא סומך על מי מהחברים שיחליף אותי בוועדת הכלכלה מחר בבוקר, זה לא קשור.

שלום שמחון: אני חושב שזה לא יהיה נכון להשאיר את זה מתגלגל לעוד הרבה זמן, זה יכול להגיע להרבה מקומות לא נכונים.

שלום שמחון: יש פה נקודה שצריכה להיתקף משני צדדים: אחד, ממלא מקום ראש הממשלה, שהוא גם שר התקשורת, צריך לשים את כובד משקלו, כמו שהוא יודע לעשות בנושאים אחרים.

שלום שמחון: שניים, לנסות לסיים את ההליך של הסדרת הפנסיה, ואני מאמין שנסתדר גם ביתר הדברים.

שלום שמחון: לכן, מה שאני מציע בינתיים, אני רוצה לבקש מחבר הכנסת בנלולו, יחד עם אמיר לוי וקוקי אדרי, ויחד אתך, לשבת אצלי בחדר, לראות אם אתם מצליחים להגיע לאיזושהי הסכמה בנושא של הפנסיה.

שלום שמחון: אני אצטרף אליכם באיזשהו שלב.

שלום שמחון: אני רוצה שתתחילו, בינתיים נשמע פה את האנשים, ונראה אם אני ממשיך את הישיבה או לא ממשיך אותה.

שלום שמחון: האמת היא, שלא נראה לי שיש סיבה להמשיך אותה, אבל אני לא רוצה להיות בוטה.

שלום שמחון: אז בבקשה.

שלום שמחון: חבר הכנסת בנלולו, ישבנו בתל-אביב, היה נייר, אמרתי שאחתים את האנשים על הנייר.

שלום שמחון: החתמתי, וחתמתי גם אני על הנייר.

ראובן כרזי: והאוצר חזר בו מכל מה שחתם על הנייר.

ראובן כרזי: אתמול בלילה חזרו מזה.

דוד טל: אדוני היושב ראש, אם אנחנו לא גומרים היום, אני מציע לנו לרדת מהנושא הזה, שהאוצר יביא את זה עוד פעם, ונתחיל לדון על זה.

דוד טל: חוסר הוודאות של רשות הדואר תגרום לכך שהם יפסידו הרבה יותר.

דוד טל: הם צריכים ללחוץ אותנו שנסגור, ולא אנחנו צריכים לרוץ אחריהם.

1028: אדוני היושב ראש, חסר לי פה עוד אדם אחד, שאני חושב שהוא חייב להיות כאן אם אנחנו מעונינים לסיים את זה היום.

1028: אני מציע שגם הממונה על התקציבים, קובי הבר, יבוא.

מל פולישוק-בלוך: יש פה נציג שלו.

1028: אני סומך עליו, אבל - - -

אורי אולניק: יש תיקונים שמונחים על שולחן הוועדה, ואין עליהם מחלוקת.

מל פולישוק-בלוך: שמענו שיש עסקאות חבילה באוצר.

מל פולישוק-בלוך: אם אין עסקת חבילה, לא ייצא שום דבר.

משולם נהרי: אתה לא תעביר סעיף אחד בוועדה הזאת אם לא תפתור את נושא הפנסיה, חבל לך על הזמן.

שלום שמחון: יש על השולחן מסמך של האוצר, שנוגע לפעילות בנק הדואר.

שלום שמחון: יש גם מסמך חדש לגמרי של האוצר, שעניינו הפחתת שיעור התמלוגים של חברת הדואר.

שלום שמחון: יש מסמך של משרד התקשורת שעניינו הוראות מעבר בנוגע לחברה.

אורי אולניק: לגבי הנושא השלישי, שקשור לנושא הפיקוח על בנק הדואר.

אורי אולניק: על מנת שלא לשתף את הוועדה במחלוקת שישנה בין משרדי הממשלה מי צריך להיות הגורם המפקח על השירותים הפיננסיים של בנק הדואר, נביא סעיף שמשאיר את זה או לשר האוצר או לשר התקשורת, כפי שתקבע הממשלה.

אורי אולניק: ביום ראשון הקרוב יש ישיבה אצל החשב הכללי עם כל הגורמים האחראים על הנושא הזה, כולל המפקח על הבנקים והחשב הכללי, ושם העסק הזה ייחתם.

לאה ורון: אז תידרש עוד ישיבת ועדה בכל מקרה.

אורי אולניק: לא תידרש, כי הסעיף משאיר את שתי האפשרויות, וזה יהיה מה שהממשלה תקבע.

מל פולישוק-בלוך: לא צריך אישור ועדת הכלכלה?

נוגה רובינשטיין: מדובר בתהליך של הסדרת משנה.

נוגה רובינשטיין: השאלה היא מי יבצע את הסדרת המשנה, אם זה יהיה שר האוצר או שר התקשורת.

נוגה רובינשטיין: אנחנו, משרד המשפטים – ויש הסכמה של משרד האוצר ומשרד התקשורת – רוצים לאשר סעיף שיגיד שהממשלה רשאית לקבוע את שר האוצר או שר התקשורת ככל שהם יהיו נדרשים לפעילות בנק הדואר.

נוגה רובינשטיין: הם יסדירו את ההסדרה המשנית, ומכיוון שהיא משנית אין צורך לחזור לוועדת הכלכלה.

דוד טל: יש פה בעיה, הממשלה רוצה שר האוצר ואני רוצה שר התקשורת או שר התיירות, מה יש?

נוגה רובינשטיין: מדובר בפעילות בנק הדואר, למה צריכה להיות מחלוקת בעניין הזה?

דוד טל: המחוקק צריך לומר את דעתו, כי הממשלה זו רשות מבצעת.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו לא נסכים לפני שהדברים מוסדרים לגמרי.

מל פולישוק-בלוך: הכלי היחידי שנשאר לנו, כשהממשלה רוצה להיות המחוקקת במקום הכנסת, זו לדאוג לזה שהם לא יקבלו את הסמכויות מאתנו.

נוגה רובינשטיין: זה עניין אחר.

נוגה רובינשטיין: מדובר כאן בהסדרה משנית.

מל פולישוק-בלוך: ברור לי, אבל אתם לא תעשו מה שאתם רוצים.

מל פולישוק-בלוך: אני מסתכלת על הכל כמכלול.

מל פולישוק-בלוך: עכשיו נתת לי את הכלי להגיד שלא ניתן לכם לנהל את העניינים.

מל פולישוק-בלוך: אתמול היה לי ויכוח גדול מאוד עם שר המשפטים בדיוק בנושא הזה.

נוגה רובינשטיין: אם אנחנו מביאים את הסעיף הזה, זה לא שאין הסדרה בחוק, יש הסדרה בחוק.

נוגה רובינשטיין: אנחנו מבקשים טיפה לשנות.

דוד טל: כן, אבל על דעת הממשלה, לא על דעת הכנסת.

דוד טל: את רוצה שניתן לכם את האישור ואתם תחליטו אם זה שר האוצר או שר התקשורת, ואני רוצה להחליט כאן אם זה שר האוצר או שר התקשורת, ואולי שניהם יחד.

מאיה אלון גורן: בשל הבעיה בגירעון הפנסיוני הגענו להסכמה עם העובדים ועם ההנהלה ליצור מנגנון לסגור את הפנסיה.

מאיה אלון גורן: המנגנון הזה מורכב משלושה אלמנטים עיקריים, שהייתה הסכמה לגביהם.

מאיה אלון גורן: הדבר הראשון הוא השתתפות המדינה.

מאיה אלון גורן: החלטנו לתת 100 מיליון שקלים במקום להנהלת החברה, לסגירת הגירעון הפנסיוני ביום הקמת החברה.

מאיה אלון גורן: הדבר השני, זה להפחית את התמלוגים המושתים על חברת הדואר.

מאיה אלון גורן: בניגוד לכל חברות התקשורת שיש בארץ, שמשלמות כיום 4.5% תמלוגים, שיעור התמלוגים בחברת הדואר יופחת בהדרגה עד שיגיע ל-1% בלבד.

מאיה אלון גורן: הנהלת החברה מתחייבת להפקיד 25 מיליון שקל בגירעון הפנסיוני, והנהלת החברה מתחייבת לתת 30 מיליון שקל, ערבון שיש היום בבנק יהב, ועוד דחיית חצי דרגה שניתנה להם ביום הקמת החברה, לשלוש שנים.

מאיה אלון גורן: הפתרון הזה אמור לסגור את הגירעון הפנסיוני תוך תשע, עשר שנים.

מאיה אלון גורן: על מנת לעגן את המהלך הזה בחקיקה, כדי שההסכם הזה לא יהיה רק בחתימת הצדדים אלא בחקיקה, הסכום העיקרי שאמור לסגור את הגירעון הפנסיוני, משהו כמו 230 מיליון שקלים, אנחנו כותבים היום בחקיקה.

מאיה אלון גורן: זה כתוב בסעיף 3 המונח בפניכם, הוא מדבר על כך שהנהלת החברה מחויבת להפריש את כל אותו חיסכון שינבע כתוצאה מהפחתת התמלוגים בקרן הפנסיה.

מאיה אלון גורן: אין לה שום אפשרות אחרת, זה לא לשיקול דעתה.

מאיה אלון גורן: כמו שאתם רואים, בשנת 2004 1.5% מההכנסות שלה, ב-2005 2.5%, והחל משנת 2008 עד שהגירעון ייסגר 3.5% מההכנסות שלה.

מאיה אלון גורן: כמו שאמרתי, זה סדר גודל של 230 מיליון שקלים.

שלום שמחון: בחוק המקורי הייתה הפחתה של התמלוגים.

שלום שמחון: בין היתר, ההפחתה הזאת נועדה להקל על חברת הדואר, היא תשלם פחות תמלוגים ויהיה לה יותר קל.

שלום שמחון: מה שמוצע כאן זה להחזיר את זה אחורה, ובכסף של ההחזרה הזאת להשתמש כדי לסגור את הפנסיה.

שלום שמחון: אבל אומרים העובדים: לקחתם מהכיס שלנו, והכנסנו למקום אחר, בעצם אני שילמתי לעצמי.

שלום שמחון: לכן חלק מהוויכוח נובע בין היתר מהפינה הזאת של החזרה.

עודד כהנא: יש עוד נושא אחד שהמדינה יכולה לעזור לנו בו, והיא משום מה נמנעת מזה עדיין .

עודד כהנא: מסתבר שההשלמה של הגירעון האקטוארי לקרן הפנסיה לא תוכר לנו כהוצאה.

עודד כהנא: לזה יש משמעות כספית של למעלה מ-100 מיליון שקלים.

עודד כהנא: בנוסף לזה, להפתעתנו גם ההפרשה השוטפת, רק כרבע ממנה יוכר, כי על פי התקנות הקיימות רק הפרשות בגובה של עד שמונה ושליש אחוז מוכרות למס, בזמן שההפרשה השוטפת המתחייבת נעה בין 25% ל-30%.

עודד כהנא: אם יכירו לנו בכל התשלומים האלה לפחות כהוצאה מוכרת, הסכומים שייחסכו לנו במס יכולים להגיע לסביבות 200 מיליון שקלים, שזה מאוד חשוב.

מני נאמן: תשלומי התמלוגים שאמורים היו להיות מוכרים, הם מוכרים כהוצאה.

מני נאמן: נעשתה הסבה של תשלומי התמלוגים לכיסוי הגירעון האקטוארי, ולכן מהותית אין סיבה שהתשלומים הללו לא יוכרו כהוצאה לצורכי מס.

מני נאמן: משום מה אנחנו נתקלים פה בהתנגדות מאוד קשה, למרות שזה כסף מזומן שיוצא מהקופה לטובת העובדים.

מני נאמן: אין שום סיבה הגיונית או עקרונית שזה לא יוכר כהוצאה.

מני נאמן: ההכרה כהוצאה תחסוך הרבה מאוד כסף.

מאיה אלון גורן: הנושא הזה עלה בעבר על ידי רשות הדואר, ונאמר להם להעלות את הדברים על הכתב, ולקיים פגישה עם מס הכנסה.

שלום שמחון: אם כך, מסמך אחד שמונח על שולחננו עוסק בנושא הפנסיה, וזה מה שהגברת אלון הציגה כרגע.

דוד טל: אבל אנחנו צריכים לרשום בפנינו שהנושא שהועלה כאן, שההפרשה הזאת תוכר כהוצאה, יכול מאוד לעזור לסיים את כל העניין.

דוד טל: אנחנו צריכים לבדוק – אם זה באוצר או במס הכנסה – מתנגדים לזה.

שלום שמחון: מאחר וברור לי לגמרי שיהיה קשה להגיע למשהו, אני מנסה לחסוך מהישיבה הבאה.

שלום שמחון: אני רוצה שיציגו בפנינו כרגע את כל תיקוני החקיקה שנמצאים פה, רק כדי שנבין.

שלום שמחון: אחרי זה היועצת המשפטית של הוועדה תאמר את דברה.

אתי בנדלר: נשאר הנושא של בנק ישראל.

נוגה רובינשטיין: בהתאם לדברים שנתנו לוועדה בפעם הקודמת בדיון שהתנהל כאן בעניין הקמתה של חברה בת של חברת הדואר, שהיא תהיה חברת בנק הדואר, או השם שייקבע לה, הצענו הסדר שמקובל על כל משרדי הממשלה, על הפעילות של בנק הדואר.

נוגה רובינשטיין: אני יכולה להקריא את ההסדר.

דוד טל: אולי תסבירי לנו בשפה פשוטה מה אומר ההסדר.

נוגה רובינשטיין: מדובר בשירותים מעין בנקאיים, שהיום רשות הדואר מבצעת כקבלן עבור בנק הדואר, שהיום נמצא בתוך המדינה.

נוגה רובינשטיין: למשל, פתיחת חשבונות, העברות של כספים, יש פה פירוט של חמישה שירותים.

נוגה רובינשטיין: ההסדר שמוצע על ידינו, אנחנו מעונינים להעביר את פעילות בנק הדואר למטה, זאת אומרת שפעילות בנק הדואר לא תשב בתוך המדינה אלא תועבר לחברת הדואר.

נוגה רובינשטיין: בחברה בת תהיה מעט מאוד פעילות ממשית.

נוגה רובינשטיין: מתן שירותים עסקיים ייעשה על ידי ח.

נוגה רובינשטיין: בחברה בת תהיה מעט מאוד פעילות ממשית.

נוגה רובינשטיין: מתן שירותים עסקיים ייעשה על ידי חברת הדואר, היא חברת האם.

נוגה רובינשטיין: בשביל זה היינו צריכים לבנות את ההסדר המתאים, וזה ההסדר שמוצע כאן.

שלום שמחון: אנחנו לא נצביע על זה היום, רק נסיים לקרוא אותו.

נוגה רובינשטיין: בסדר.

נוגה רובינשטיין: "1.

נוגה רובינשטיין: בסעיף 7 לחוק המדיניות הכלכלית לשנת הכספים (תיקוני חקיקה), התשס"ד-2003 – בפסקה (51), במקום סעיף 88ג' הקיים יבוא: איסור תשלום ריבית.

נוגה רובינשטיין: בגין הכספים כמשמעותם בסעיף 88יא(א) לא תשולם ריבית למקבלי השירותים הכספיים.

נוגה רובינשטיין: החברה תהיה זכאית לקבל את הריבית והפרשי ההצמדה, ככל שאלה ישולמו לפי דין או הסכם, אלא אם קבע השר, בהסכמת שר האוצר, לאחר שהתייעץ עם החברה ובאישור הוועדה הוראות אחרות לעניין תשלומים כאמור, כולם או מקצתם".

אתי בנדלר: כתוב כאן "ככל שאלה ישולמו לפי דין או הסכם", למיטב ידיעתי אין כרגע דין שמחייב תשלומים כלשהם של הפרשי הצמדה וריבית על כך, ובוודאי שאין הסכם.

אתי בנדלר: ישנה אלטרנטיבה של אלא אם קבע השר.

אתי בנדלר: מה יקרה אם השר לא יקבע, ואין דין ואין הסכם?

נוגה רובינשטיין: אז אין כאלה תשלומים.

אתי בנדלר: האם זה ברור שמה שבעצם נאמר כאן זה שלא ישולם שום דבר?

נוגה רובינשטיין: כרגע לא, אבל אנחנו רצינו להשאיר את האופציה פתוחה, גם בהסכמה, וזה גם מה שרשות הדואר בקשה.

נוגה רובינשטיין: זו אופציה למקרה שיום אחד כן יהיו תשלומים כאלה, שהסעיף הזה לא יסגור אותה.

אתי בנדלר: זאת אומרת, קרוב לוודאי שבדין לא יקבעו חובה של תשלומי הפרשי הצמדה וריבית, אבל אפשר לעשות את זה או בקביעה של השר – ואז זו קביעה של השר בהסכמת שר האוצר, לאחר שהתייעץ ובאישור ועדת הכלכלה – או פשוט בהסכם, בלי אישור של אף אחד.

אתי בנדלר: אלה שתי האלטרנטיבות הריאליות שמנוסחות בכל כך הרבה מילים.

דוד טל: זה מקובל?

נוגה רובינשטיין: כן, זה מקובל על כולם.

אתי בנדלר: השאלה היא אם זה מקובל גם עליכם.

אתי בנדלר: רציתי להבהיר לחברי הוועדה על מה הם צריכים להצביע.

אתי בנדלר: אם המשמעות של הדברים מספקת את חברי הוועדה, להערכתי אין בעיה עם זה.

שלום שמחון: הנוסח מקובל על כל הנוגעים בדבר?

שלום שמחון: יש הערות עליו?

דוד טל: יש לי הסתייגויות, אבל אומר אותן אחר כך.

שלום שמחון: אם כך, אנחנו עוברים לסעיף הבא.

שלום שמחון: אם אין הערות, מבחינתנו הסעיף הזה מאושר.

שלום שמחון: את ההצבעה הסופית אנחנו שומרים לעצמנו, כדי שיהיה מנוף על האוצר.

ורדה לוסטהויז: אם כך אני רוצה לשאול, למה כתוב פה "החברה" ולא "חברת הבת"?

נוגה רובינשטיין: ההסדר שהצענו הוא שחברת הדואר זכאית לקבל את הריבית והפרשי ההצמדה, ולא החברה בת.

ורדה לוסטהויז: לי יש דבר אחד, בנק ישראל צריך לדעת בכל סעיף, ככל שזה נוגע לו, שהוא עובד מול חברת הבת.

ורדה לוסטהויז: זאת כל ההערה שלי.

נוגה רובינשטיין: בסדר.

נוגה רובינשטיין: אני ממשיכה.

נוגה רובינשטיין: "בסעיף 7 לחוק המדיניות הכלכלית לשנת הכספים (תיקוני חקיקה), התשס"ד-2003, בפסקה (51ג), אחרי סעיף 88י' המובא בה יבוא: החברה בת.

נוגה רובינשטיין: 88יא(א) בסעיף זה – "החברה בת" – כמשמעותה בסעיף קטן (ב).

נוגה רובינשטיין: "החזקת כספים" – לרבות רישומי הזכאים והחייבים לכספים.

נוגה רובינשטיין: "הכספים" – כספים, זכויות לכספים או שטרי חוב שנמסרו לחברה הבת - - -"

אתי בנדלר: מה זה רישומי הזכאים והחייבים?

אתי בנדלר: הזכות שלהם לכספים, זו הכוונה?

נוגה רובינשטיין: כן.

נוגה רובינשטיין: "למעט תשלומים מסוג כלשהו שישולמו לחברה תמורת מתן שירותים כאמור.

נוגה רובינשטיין: "השירותים הכספיים" – השירותים המנויים בסעיף 88א(א)(1) – (6)".

נוגה רובינשטיין: עד כאן היה סעיף ההגדרות.

נוגה רובינשטיין: סעיף קטן (ב).

נוגה רובינשטיין: "החברה, לשם מתן השירותים הכספיים, תקים חברה בת - - -"

אביה ספיבק: שירותים כספיים זה אותם חמישה שירותים שדברת עליהם?

נוגה רובינשטיין: כן.

נוגה רובינשטיין: "- - - חברה בת שעיסוקה הבלעדי יהיה קבלת כספים, החזקת כספים והעברתם.

נוגה רובינשטיין: החברה תרשום בחשבונות החברה בת את כל הכספים שנתקבלו אצלה במהלך מתן השירותים הכספיים, מיד עם קבלתם; בחברה הבת יקיימו כל אלה: (1) לחברה בת תהיה מניה אחת בלבד שערכה הנקוב 1 שקל חדש ולא יהיה לה נייר ערך נוסף מסוג כלשהו; (2) לחברה בת יהיה דירקטור אחד בלבד מקרב עובדי החברה; (3) החברה בת לא תעסיק עובדים; (4) החברה בת לא תחזיק בנכס כלשהו זולת הכספים, ולא תהיה בעלת נכס מסוג כלשהו; (5) לחברה בת לא יהיו רווחים.

נוגה רובינשטיין: (ג) החברה תחזיק את מנית החברה - - -"

אביה ספיבק: יש לי שאלה.

אביה ספיבק: כתוב פה שהחברה בת לא תעסיק עובדים.

אביה ספיבק: הייתה אצלנו שאלה אם לחברה יהיה מנכ"ל.

נוגה רובינשטיין: לדעתי לא יהיה.

דוד טל: יהיה יושב ראש?

מאיה אלון גורן: לא.

דוד טל: מה יהיה המבנה הארגוני?

נוגה רובינשטיין: יהיה דירקטור, שאני מניחה שהוא יהיה היו"ר.

דוד טל: זאת אומרת נציג העובדים יהיה היושב ראש, המנכ"ל והכל?

נוגה רובינשטיין: לאו דווקא נציג העובדים, מי שייקבע.

דוד טל: כתוב שיהיה לה דירקטור אחד מקרב עובדי החברה.

נוגה רובינשטיין: נכון.

אביה ספיבק: יש פה בעיה מסוימת.

אביה ספיבק: בנק ישראל צריך שתהיה לו כתובת מול החברה בת.

אביה ספיבק: אנחנו לא רוצים שום עניין עם החברה, החברה בת היא הכתובת בשבילנו, היא מנהלת את הכספים, היא מתחברת למערך התשלומים, היא עושה את כל הדברים.

דוד טל: השאלה היא אם מבחינה משפטית יש עם זה בעיה או שאנחנו מכירים עוד - - -?

אתי בנדלר: אני לא מכירה דגם כזה.

אתי בנדלר: לדעתי זה דגם חדש שהומצא לצורך העניין.

נוגה רובינשטיין: אנחנו מכירים חברות בת כאלה, לא שקיימות בחקיקה.

דוד טל: אבל בנק ישראל רוצה כתובת, הוא רוצה לדעת מי עומד מולו, מי יישא באחריות.

נוגה רובינשטיין: הוא יכול לפנות לדירקטור.

אתי בנדלר: הדירקטור הוא ממלא התפקיד היחידי בחברה?

אתי בנדלר: והוא מקרב העובדים.

נוגה רובינשטיין: כן.

אתי בנדלר: זה מספק אתכם?

ורדה לוסטהויז: יכול להיות שהשאלה כרגע היא טיפה מוקדמת, אבל הנושא של הקמת חברה בת למתן שירותי בנק הדואר היא לא טריוויאלית בעינינו, היא מאוד מסובכת.

ורדה לוסטהויז: היא נובעת בין היתר בגלל הבקשה של בנק הדואר בעצמו לעזוב את חברת הדואר, ולפתוח חשבון בבנק ישראל.

ורדה לוסטהויז: היא נובעת גם מהותית מהעניין, שבנק הדואר עוסק בהיקף רציני של כספים במשק.

ורדה לוסטהויז: אם הם ירצו יום אחד להתממשק אלינו - לפי הצפי שלנו תהיה לנו יום אחד מערכת מיוחדת שנקראת RTGS- הם יצטרכו לעמוד בסטנדרטים המקובלים של גופים שאינם בנקים שרוצים להתממשק.

דוד טל: יכול להיות שמשרד המשפטים לא רואה את הבעיות שאתם רואים אותן, מפני שאתם חיים את הנושא הזה.

דוד טל: אולי כדאי שאתם תגבשו את ההצעה יותר, ותביאו אותה להסכמה.

נוגה רובינשטיין: ההצעה נבנתה במשך מספר חודשים, יש לנו שיחות עם בנק ישראל בנושא הזה.

נוגה רובינשטיין: זה לא הסדר שחדש להם.

ברוך טפר: את אותם טיעונים לגבי TRGS אנחנו שומעים בדיונים עם בנק ישראל.

ברוך טפר: רשות הדואר מעורבת בפעילות עם בנק ישראל.

ברוך טפר: הסטנדרטים שבנק ישראל יקבע, לפיהם אנחנו נפעל.

ורדה לוסטהויז: מקובל עלינו.

דוד טל: ברגע זה, הנציג של חברת האם, שהוא גם מקרב העובדים, יהיה הכתובת?

אביה ספיבק: בשלב זה קשה לתת תשובה.

נוגה רובינשטיין: "(ד) לחברה ולחברה בת לא תהיינה זכויות כלשהן בכספים אך הן תהיינה רשאיות לבצע בהם פעולות הנדרשות לצורך מתן השירותים הכספיים, החזקת הכספים, קבלת הכספים או העברתם לפי העניין; (ה) החברה תפקיד את הכספים באפיקים המפורטים להלן: (1) הכספים המופקדים לזכות חשבונות המדינה" – יכול להיות שכאן זה יהיה חשבונות הממשלה - - -

דוד טל: למה חשבונות הממשלה?

נוגה רובינשטיין: חשבתי שזו הצעת בנק ישראל.

נוגה רובינשטיין: זה מה שנמצא היום בפעילות בנק הדואר, אנחנו מסדירים את זה גם פה.

נוגה רובינשטיין: "- - - יופקדו לזכות חשבון המדינה בבנק ישראל; (2) הכספים, למעט כספים כאמור בפסקת משנה (1) יופקדו באפיקים המפורטים להלן או באחד מהם: (א) בבנק ישראל, לפי סעיף 57א לחוק בנק ישראל, התשי"ד-1954; (ב) באפיק השקעה אחר כפי שיקבע שר האוצר, בהסכמת השר, ובלבד שהשרים השתכנעו שאפיק ההשקעה הינו יעיל לשמירת הקרן של הכספים; ואולם, לתקופת הביניים, עד אשר ייקבע אפיק השקעה כאמור, באפיק השקעה אחר כפי שייקבע על ידי החשב הכללי במשרד האוצר, ובלבד שהחשב הכללי השתכנע שאפיק ההשקעה הינו יעיל לשמירת הקרן של הכספים.

נוגה רובינשטיין: " הסעיף הזה בא להסדיר את האופן שבו ינוהלו הכספים בתקופות עליהן מדבר הסעיף.

אתי בנדלר: הסעיף לא מדבר על תקופות, הוא מזכיר תקופת ביניים אבל היא לא מוגדרת בשום מקום.

אתי בנדלר: זה יכול להיות מכאן ועד לבוא המשיח.

נוגה רובינשטיין: נכון, אבל מכיוון שאין שם בעיה נורמטיבית בתקופת הביניים, מדובר בהסדרי משנה, אנחנו לא רואים בעיה.

אתי בנדלר: אז למה אתם מדברים על תקופת ביניים?

אתי בנדלר: כשמדברים על תקופת ביניים, הכוונה היא שיש תקופת מעבר בין תקופה אחת לשניה.

נוגה רובינשטיין: הכוונה של משרד האוצר היא כן להסדיר את ההסדר שנמצא ברישא של סעיף קטן (ב).

נוגה רובינשטיין: עד שההסדר הזה יוסדר, עד שייקבעו התקנות וההוראות צריכה להיות תחולה מנהלית בעניין הזה.

נוגה רובינשטיין: ההשקעה תהיה בהתאם לסיפא שמופיעה בסעיף קטן (ב).

אתי בנדלר: או שתקבעו עד מתי או - - -

דוד טל: תקבעו איזשהו זמן.

נוגה רובינשטיין: אנחנו אדישים לעניין קביעת התקופה.

נוגה רובינשטיין: אם משרד האוצר או רשות הדואר יכולים להגיד איזשהו תאריך נוכל להכניס.

ורדה לוסטהויז: יש לי הערה לסעיף קטן (ה) פסקה (1).

ורדה לוסטהויז: ראשית, כתוב שהחברה תפקיד את הכספים.

ורדה לוסטהויז: בעיניי, צריך להיות חברת הבת.

ורדה לוסטהויז: חברת האם היא אומנם קבלנית מלאה של חברת הבת, היא תבצע עבורה את כל השירותים, ולמעשה האחריות היא של בנק הדואר.

ורדה לוסטהויז: אם אני מפקידה באשנבים לחשבון שלי בבנק הדואר, אז רעיונית יש התקשרות בין בנק הדואר למי שמפעיל את האשנבים – רשות הדואר.

ורדה לוסטהויז: היא אומרת: תיקח בשבילי כסף ותזכה אותי בסוף היום.

ורדה לוסטהויז: אבל מי שאמור להפקיד או לעשות שימוש בכספים בצורה זו או אחרת, זה חברת הבת.

ורדה לוסטהויז: לכן לדעתי זה צריך להיות חברת הבת בסעיף קטן (ה).

אתי בנדלר: אבל בסעיף קטן (ב) ברישא, את אומרת שכל הפעולות יבוצעו בחברה בת.

ורדה לוסטהויז: אפשר לעשות את כל הפעולות, נגיד 99% מהפעולות בפועל ייעשו על ידי חברה ב', אבל חברה א' קיימת.

ורדה לוסטהויז: אז אם את אומרת לי שזו פיקציה, זה סיפור אחר, אני לא רוצה להיכנס לזה.

ורדה לוסטהויז: צריך להקפיד.

ורדה לוסטהויז: ההערה השניה, יש לי את ההצעה של משרד המשפטים.

ורדה לוסטהויז: השבוע קיבלתי מימימה מזוז הצעה שמסדירה את הנושא של חשבונות הממשלה בבנק הדואר.

ורדה לוסטהויז: היום בנק הדואר הוא חלק מהמדינה, והחשבון הוא על שם החשב הכללי, כמו שכל חשבונות הממשלה מנוהלים.

ורדה לוסטהויז: חוק בנק ישראל קובע שבנק ישראל הוא הבנקאי והסוכן הפיסקלי הבלעדי של הממשלה בישראל.

ורדה לוסטהויז: היום יש לממשלה פיקדונות, והיא מושכת שיקים על חשבונות בבנק הדואר, אבל כיוון שבנק הדואר הוא חלק מהמדינה עצמה, זה פנימי ואין שום בעיה עם זה.

ורדה לוסטהויז: על מנת שהחברה תעבור או להיות חברה בת של חברה ממשלתית או שהחברה הממשלתית תופרט, על מנת לשמר את היכולת של הממשלה להמשיך ולהפקיד כספים בבנק הדואר או למשוך שיקים שם, היא צריכה סעיף מיוחד בחוק שגובר על אותו סעיף בבנק ישראל.

ורדה לוסטהויז: השבוע קבלתי בפקס הצעה מימימה מזוז, שיש סעיף שאומר, שעל אף האמור בכל דין, הממשלה רשאית להמשיך לקבל את השירותים הבנקאיים של בנק הדואר.

דוד טל: כפי שעושים היום.

ורדה לוסטהויז: כן.

ורדה לוסטהויז: שלחתי לה הערות על זה, קיימנו דיון עם אביה ספיבק ועם הנגיד, והערנו הערות על הדבר הזה.

ורדה לוסטהויז: זה נוסח שמטפל בנושא מזווית טיפה אחרת, אבל איכשהו צריך לשלב את הכל.

ורדה לוסטהויז: אבל אם הנושא הזה עולה כבר עכשיו, אני מבקשת להקריא את הסעיף שהצעתי לימימה.

ורדה לוסטהויז: אני לא רוצה להגיד באיזה סעיף להכניס את זה, כי כשימימה שלחה לי את המכתב, נדמה לי שהיא טעתה בהפניות.

מאיה אלון גורן: זה הוכנס לסעיף (2) (ה).

נוגה רובינשטיין: אני מסכימה בנקודה הזאת עם היועצת המשפטית של בנק ישראל, שצריך להיות שילוב בין סעיף (ה)(1) שהקראתי לבין מה שהיא עומדת להקריא.

אתי בנדלר: לא ייתכן שנעבוד על שלושה מסמכים.

אתי בנדלר: מסמך אחד ירד, אבל נשארו שניים.

אתי בנדלר: כל אחד מציע ואין אינטגרציה בין הדברים.

אתי בנדלר: אני מבקשת להעביר לוועדה מסמך משולב.

מאיה אלון גורן: הנוסח של בנק ישראל הוכנס כלשונו לתוך הסעיף הזה, וזה מה שנשלח אלייך.

ורדה לוסטהויז: אני רוצה להקריא את הסעיף שאנחנו מציעים על קבלת שירותים מבנק הדואר לממשלה.

ורדה לוסטהויז: "על אף האמור בכל דין, תהיה הממשלה רשאית לקבל מהחברה בת את השירותים המפורטים בפסקאות (1) עד (5), ובלבד שבסוף כל יום עסקים יתרות הממשלה יועברו לחשבון הממשלה בבנק ישראל".

נוגה רובינשטיין: הסעיף הזה הוא הסעיף שהוסכם בין היועץ המשפטי של האוצר לבין בנק ישראל?

ורדה לוסטהויז: כן.

שריל קמפינסקי: זה לא יכול להיות, כי כאן מדובר על כך שהממשלה רשאית לקבל מהחברה בת את השירותים.

נוגה רובינשטיין: והקבלן המבצע זה החברה.

ורדה לוסטהויז: הדגשתי את השינויים.

ורדה לוסטהויז: זה נכון שהם כתבו "החברה", אבל אני כתבתי בבולד "החברה בת".

ורדה לוסטהויז: לבוא אלינו בדקה האחרונה ולהגיד לנו כך או אחרת, אני כבר איבדתי את היכולת - - - לכן הקראתי את זה לפרוטוקול.

ורדה לוסטהויז: אני חושבת שצריך להקפיד על האבחנה באישיות המשפטית בין החברה בת לחברת הדואר.

ורדה לוסטהויז: זה שהם עושים מיקור חוץ על כל הפעילות שלהם לא מעלה ולא מוריד.

ורדה לוסטהויז: זה לא אומר שהחברה מתאיידת.

ישראל איתן: אנחנו צריכים לזכור מאיפה יצאנו לדרך.

ישראל איתן: נקודת המוצא הייתה שהשירותים הבנקאיים - - -

שלום שמחון: רק אגיד מילה כדי שנדע את תמונת המצב.

שלום שמחון: נכון לרגע זה הם מנסחים הסכם, בהסכמת העובדים.

שלום שמחון: לכן, אני מציע שנהיה יותר יצירתיים, משום שיכול להיות שמושג הסכם על דעת העובדים בדקות אלה ממש.

שלום שמחון: לכן אני לא רוצה שנתעכב על משהו שהוא לא משמעותי.

ישראל איתן: לכן אנחנו מציעים להיצמד לנוסח שסוכם בשעתו.

ישראל איתן: סעיף 88א(א) אומר כך: "החברה תיתן את השירותים המפורטים להלן" לא חברת הבת, החברה.

ישראל איתן: לכן, לא ניתן לומר שלממשלה החברה בת תיתן את השירותים.

ישראל איתן: נקודת המוצא הייתה שהשירותים הבנקאיים הם שירותים של החברה, לצורך הגנה על הלקוחות, שלא יוכלו לרדת לכספים בגין חובות של חברת הדואר מחד.

ישראל איתן: מאידך, כדי לאפשר פתיחת חשבון בבנק ישראל, הוצע על ידי משרד המשפטים הפתרון של הקמת חברה בת, שכולנו ראינו קודם שהיא חברה בת ללא עובדים, ללא נכסים, ללא זכויות, וכן הלאה.

דוד טל: זו פיקציה.

נוגה רובינשטיין: זו לא פיקציה, זו מסגרת משפטית של תיאגוד.

נוגה רובינשטיין: זו מסגרת מוגבלת בתוכן שלה, אבל לעניין ההגנה שרשות הדואר מבקשת שתהיה, יש חשיבות שהתיאגוד המשפטי יהיה נפרד מהתאגיד של החברה אם, של חברת הדואר.

ישראל איתן: אבל אי אפשר לצורך הדבר הזה לרוקן את כל מה שסוכם, שהשירותים הבנקאיים ניתנים בידי החברה.

ישראל איתן: כך כתוב כרגע בסעיף 88א, שעבר בשעתו בחוק.

ישראל איתן: הוא כרגע הוראת חוק.

ורדה לוסטהויז: אני רוצה להסביר.

ורדה לוסטהויז: הצענו תיקון מסוים לחוק בנק ישראל, על מנת לאפשר לחברות שעוסקות בהעברות כספים לפתוח חשבון בבנק ישראל.

ורדה לוסטהויז: זה אצלנו כמעט ייהרג ובל יעבור.

ורדה לוסטהויז: בשעתו היו הרבה דיונים על זה, כתוצאה מכך נולד הנושא של חברת הבת.

ורדה לוסטהויז: עכשיו, הוועדה יכולה לחזור בה מהעיקרון של חברת הבת.

ורדה לוסטהויז: היא יכולה לחזור לנוסח הקיים בחוק ההסדרים של 2004, אבל כשהתקבל החוק כבר היה ידוע שייעשו תיקונים בנושא הזה בדיוק.

ורדה לוסטהויז: לפחות בנושא הזה, אם לא בנושאים אחרים.

ורדה לוסטהויז: יש נושאים שאפשר לקבל בחוק, אבל אני חושבת שהם לא יקדמו את הנושא באופן פוזיטיבי, משום שאנחנו לא נוכל כנראה לאפשר להם לפתוח חשבון.

ורדה לוסטהויז: בנק הדואר ביקש לפתוח אצלנו חשבון.

מאיה אלון גורן: אין שום משמעות למשפט: "הממשלה רשאית לקבל מהחברה בת את השירותים המפורטים".

מאיה אלון גורן: חברת הבת לא נותנת שום שירותים.

מאיה אלון גורן: חברת הבת זו חברה ראשונית, אחרי שחברת הדואר נותנת את השירותים, היא מפקידה את הכספים באותה חברת בת על מנת להגן על הכספים.

מאיה אלון גורן: חברת הבת אחר כך תפקיד את הכספים בבנק ישראל.

ורדה לוסטהויז: הבנתי.

ורדה לוסטהויז: זה יותר ויותר רשות הדואר, ואנחנו חוזרים לאותה בעיה שהייתה במרץ האחרון.

ורדה לוסטהויז: אני לא יכולה לכפות עליכם חברה בת - - -

מאיה אלון גורן: אתם לא צריכים לכפות עליי לפתוח לכם חשבון.

נוגה רובינשטיין: אולי אפשר לנסח את זה בלי לאזכר לא את החברה ולא את החברה בת.

ורדה לוסטהויז: אל תעשי טריקים, זו שאלה עקרונית.

דוד טל: אדוני היושב ראש, אם לא יתקבל הניסוח של בנק ישראל, אז אנחנו יכולים לקבל כאן כל ניסוח, רק שבנק ישראל פשוט לא יפתח חשבון.

שלום שמחון: אני רוצה למצוא נוסח מגשר.

אתי בנדלר: מה יקרה אם יהיה כתוב: "על אף האמור בכל דין, תהיה הממשלה רשאית לקבל מהחברה את השירותים המפורטים לפי פסקאות (1) עד (5) לסעיף קטן (א), ובלבד שהשירותים יינתנו באמצעות החברה בת" וגומר.

ורדה לוסטהויז: זה בדיוק הפוך.

נוגה רובינשטיין: הקבלן כאן הוא החברה בת.

שלום שמחון: זה אפשרי, גברת לוסטהויז?

אביה ספיבק: אנחנו הולכים בונה פידה על פתרון שאומר, שמקימים חברה בת, וחברת הבת היא ה-counter part שלנו, מולם אנחנו עובדים.

אביה ספיבק: היא זאת שעושה את התשלומים, היא זאת שמארגנת את הכל.

אביה ספיבק: אני לא מבין למה הם רוצים לכתוב חברה, כשמבחינתנו ברור שמי שנותן את השירותים זו חברת הבת.

אביה ספיבק: אנחנו לא יכולים לעבוד מול הדואר, כי הדואר עושה הרבה דברים אחרים.

אביה ספיבק: אנחנו צריכים שיהיה לו גוף מסוים שהוא כמו בנק.

אביה ספיבק: אנחנו עובדים מול בנק לאומי, בנק לאומי עוסק בכסף.

אביה ספיבק: זה לא שיש בנק לאומי יחד עם אפריקה ישראל, כולם עושים כל מיני דברים, וגם כסף.

אביה ספיבק: אנחנו צריכים מישהו שעוסק רק בכסף.

אביה ספיבק: אני לא מבין, אם הם קיבלו את ההסדר הזה, אז למה הם רוצים לרוקן אותו מתוכן?

שלום שמחון: מה אתה מציע?

אתי בנדלר: ההצעה שלי מקובלת עליכם, בהיפוך הסדר?

ורדה לוסטהויז: לא.

ורדה לוסטהויז: אני צריכה את הגוף המשפטי שאחראי על השירותים, זה לא עניין של מי שייתן בפועל.

ורדה לוסטהויז: את יכולה לעשות מיקור חוץ על כל דבר, יש בנקים שהיום יש להם עובדים מחברת כוח אדם.

ורדה לוסטהויז: אז מה, אני אומרת שמי שנותן את שירותי הבנקאות זה חברת כוח אדם?

ורדה לוסטהויז: לא, אני אומרת שהבנק הוא הכתובת בשבילי, משום שהוא אחראי משפטית למתן אותם שירותים.

מאיה אלון גורן: כשהוחלט בשלבים הראשונים שחברת הדואר חודשה, הרעיון היה שחברת הדואר תהיה חברת בת, שתעסוק בשירותים פיננסיים.

מאיה אלון גורן: הגענו למסקנה שאין היגיון בהפרדה.

דוד טל: לכם היה חשש שלא יהיה מצב שהכספים של חברת הדואר יתערבבו עם הבנק.

מאיה אלון גורן: החשש הזה נפתר על ידי חברת הבת.

מאיה אלון גורן: זו בדיוק תכלית חברת הבת, שהכספים לא יתערבבו, ואף אחד לא יוכל לשים עליהם יד.

מאיה אלון גורן: זה הפתרון היצירתי, להקים חברה בת.

מאיה אלון גורן: אבל מכאן ועד להגיד שלחברת הבת יהיו עובדים, והיא תנהל את שירותי הבנק – זה רחוק.

דוד טל: אני לא רואה את הקושי והבעיה של האוצר.

דוד טל: אפשר לקבל את ההצעה של בנק ישראל, אחרת זה לא ילך.

נוגה רובינשטיין: יש כאן שתי שאלות.

נוגה רובינשטיין: שאלה אחת של הסעיף שהוקרא קודם, ויש את הסעיף שהקריאה היועצת המשפטית של בנק ישראל.

שלום שמחון: אנחנו יכולים לקבל את הנוסח של מה שהיא הציעה?

נוגה רובינשטיין: בואו נעשה אבחנה בין זה שהחברה בת היא זו שעומדת מול בנק ישראל לבין זה שחברת הדואר היא זאת שנותנת את השירותים כקבלן לכל העניינים המנויים מפסקה 1 עד פסקה 5.

נוגה רובינשטיין: עד כאן מקובל?

נוגה רובינשטיין: אנחנו רוצים לאזכר את הקבלן הזה, שנקרא חברת הדואר, בחוק.

נוגה רובינשטיין: מבחינתנו יש לזה חשיבות.

נוגה רובינשטיין: מי שאצלו נמצאים השירותים זה החברה בת, אבל מי שנותן את השירותים בפועל, גם כלפי בנק ישראל, זה חברת הדואר.

ורדה לוסטהויז: לא, אין דבר כזה.

נוגה רובינשטיין: אז אפשר לכתוב: "לקבל מהחברה בת באמצעות חברת הדואר".

אתי בנדלר: זה מה שהצעתי והיא אמרה שזה בלתי אפשרי.

ורדה לוסטהויז: את אמרת הפוך.

נוגה רובינשטיין: אני קוראת.

נוגה רובינשטיין: "על אף האמור בכל דין, תהיה הממשלה רשאית לקבל מהחברה בת באמצעות החברה את השירותים המפורטים בפסקאות (1) עד (5), ובלבד שבסוף כל יום עסקים יתרות הממשלה יועברו לחשבון הממשלה בבנק ישראל; העבירה הממשלה את השליטה בחברה, לא תחול הוראה זו אלא באישור נגיד בנק ישראל; לעניין זה, "שליטה" כמשמעותה בחוק התקשורת".

ישראל איתן: אנחנו לא מסכימים לזה.

ישראל איתן: לסיפור של מי נותן את השירותים, השירותים ניתנים על ידי חברת האם ולא על ידי חברת הבת.

ישראל איתן: את 88 את משאירה כמו שהוא?

ישראל איתן: זה סותר.

אתי בנדלר: זה סותר אחד את השני, זו הבעיה היחידה.

אתי בנדלר: כי 88א אומר שהחברה תיתן את השירותים.

נוגה רובינשטיין: אז למה שם אתה מסכים וכאן אתה לא מסכים?

ישראל איתן: אני לא מסכים, השירותים ניתנים על ידי החברה האם, עם זה התחלנו.

ישראל איתן: נבנתה חברה בת רק לצורך של הגנה על הכספים, שזו לא דרישה של רשות הדואר, זו דרישה של המדינה.

נוגה רובינשטיין: הסיפור של החברה בת לא נדרש רק לשם הגנה, אלא אם אתם רוצים חשבון בבנק ישראל זה חייב להיות.

דוד טל: אני חושב שצריך לתת למשפטנים את הזמן שלהם, שיעשו את זה בניחותא כדי שימצאו פתרון, שגם אפשר יהיה לקבל את הרשיון, ושגם נציגות בנק הדואר תוכל לקבל.

נוגה רובינשטיין: נגדיר את הבעיה, שלא תצא יותר רחבה ממה שהיא.

נוגה רובינשטיין: הבעיה שלנו היא לגבי המשפט: "הממשלה תהיה רשאית לקבל מהחברה - או החברה בת – את השירותים המפורטים בפסקאות (1) עד (5)".

אתי בנדלר: זה השירותים הכספיים.

נוגה רובינשטיין: כן.

נוגה רובינשטיין: ו-88יא(ה)(1), במידה והסעיף יישאר, שאומר כרגע: "החברה תפקיד את הכספים באפיקים המפורטים להלן".

נוגה רובינשטיין: אלה שתי הפסקאות שלגביהן אנחנו צריכים לגבש פתרון.

אתי בנדלר: במחשבה שניה אני סבורה שאין עם זה בעיה, משום שבנוסח של משרד המשפטים יש את סעיף קטן (ב) שנקרא ואושר, שהחברה לשם מתן השירותים תקים חברה בת.

אתי בנדלר: אז ברור שהחברה בת הוקמה לשם מתן שירותים משפטיים.

ורדה לוסטהויז: ממש לא ברור.

ישראל איתן: יש את 88א, שאומר שהשירותים הם בידי חברת האם, ולעומת זאת יש את סעיף 88ב.

ישראל איתן: החברה הזאת היא חברה רישומית, אין לה עובדים, אין לה נכסים, אין לה זכויות.

אתי בנדלר: בסדר, אז השאלה היא מול מי עומדת הממשלה.

ישראל איתן: זה לא ספציפית הממשלה, זו סוגיה עקרונית מהותית, מי נותן את השירותים.

ישראל איתן: השירותים הם כלפי חברת האם.

נוגה רובינשטיין: סעיף 88יא(2)(ב) אומר: "אפיק השקעה אחר כפי שיקבע שר האוצר".

נוגה רובינשטיין: זה ההסדר שהקראתי לגבי תקופת הביניים.

אתי בנדלר: אני סבורה שאחת משתים, או שתגדירו מה זה תקופת ביניים או שנכתוב במפורש שהשרים יקבעו, וכל עוד לא קבעו יחול הסדר אחר.

נוגה רובינשטיין: לזה צריך הסכמה של האוצר.

ישראל איתן: אם תימחקנה המילים "תקופת הביניים", יהיה כתוב: "ואולם עד אשר ייקבע".

אתי בנדלר: בסדר.

אתי בנדלר: את הנוסח אנחנו גם נשנה.

חגי מלר: אני רוצה שיהיה ברור שמדובר פה רק כל עוד החברה היא ממשלתית.

חגי מלר: ברגע שהחברה כבר מופרטת, אני לא חושב שהממשלה צריכה לדאוג לאפיקי ההשקעה האלה.

נוגה רובינשטיין: זה לא נכון, וזה לא מה שהוסכם.

חגי מלר: דברתי עם החשב הכללי עכשיו, ואנחנו מתנגדים לזה.

נוגה רובינשטיין: יכולתם להגיד את זה לפני חודשיים.

שלום שמחון: טוב, תתנגדו.

נוגה רובינשטיין: תיקון סעיף 57א, ניהול חשבון בבנק.

נוגה רובינשטיין: "(א) הנגיד רשאי להתיר למי שאינו ממשלה או תאגיד בנקאי, לנהל חשבון בבנק ישראל ובלבד שהשתכנע שעיסוקו הבלעדי של אותו גוף הוא בקבלת כספים והעברתם בהיקפים משמעותיים יחסית לכלל פעילות זו במשק.

נוגה רובינשטיין: (ב) הנגיד רשאי לקבוע תנאים לניהול חשבון כאמור, לרבות גבית עמלות ניהול או עמלות אחרות".

שלום שמחון: אפשר לקבל הסבר לסעיף הזה?

דוד טל: יש לי בעיה עם היקפים משמעותיים יחסית.

דוד טל: יחסית למה?

דוד טל: יחסית לגודל המשק של מדינת ישראל.

אתי בנדלר: מה נחשב היקף משמעותי לצורך העניין הזה?

אביה ספיבק: כיום, בתוך מערך התשלומים קיימים רק הבנקים.

אביה ספיבק: כדי שמישהו יתחבר למערך התשלומים הוא חייב שיהיה לו פיקדון בבנק ישראל.

אביה ספיבק: לפי החוק הנגיד יכול לפתוח פיקדון בבנק ישראל רק לבנקים מסחריים.

אביה ספיבק: עד עכשיו לא הייתה בעיה, כי הפיקדונות של בנק הדואר היו דרך פקדונות חשב, ולממשלה יש זכות להעביר פיקדונות.

אביה ספיבק: ברגע שהוא מפסיק להיות חלק מהממשלה, אז נגמר העניין הזה.

אביה ספיבק: חשבנו שלבנק הדואר יש חלק חשוב במערך התשלומים ,ואנחנו רוצים לאפשר את זה, ולכן צריך לשנות את הסעיף.

אביה ספיבק: הסעיף נוסח ככה מתוך המחשבה שיותר טוב שנצפה את העתיד, ואם יהיה איזשהו גורם אחר שיהיה כדאי לשלב אותו במערך התשלומים, וזה יכול להיות חברת ביטוח גדולה, או איז בית עסקים גדול, גם אז תהיה אפשרות לפתוח לו חשבון בתוך מערך התשלומים.

אביה ספיבק: זה כדי לייעל את התחרות, וראיתם בישיבה הקודמת שלבנקים יש מעמד מעין מונופוליסטי, בין השאר בגלל המעמד שלהם במערך התשלומים.

אביה ספיבק: אז האפשרות להכניס עוד גופים למערך התשלומים מאפשרת להגדיל את התחרות במשק.

אביה ספיבק: כדי לעשות את זה צריך מישהו, שהעיסוק המרכזי שלו הוא עיסוק פיננסי, מהסוג של בנקים.

אביה ספיבק: למשל, אם חברת בנייה מחליטה שיש לה הרבה עסקים פיננסיים, אי אפשר שהיא תפתח חשבון בבנק ישראל, כי אנחנו לא יכולים לפקח עליה.

אביה ספיבק: אנחנו יכולים לפקח ולהיות counter partרק על מישהו שהעיסוק הבלעדי שלו הוא העיסוק הפיננסי.

אביה ספיבק: זה נכתב פה בצורה קצת מקלה.

אביה ספיבק: עוד דבר, לא יכול להיות שמישהו שהעיסוק המרכזי הוא בדבר פיננסי, נניח שיש מישהו שפותח מסלקה באינטרנט, ואומר שהוא רוצה חשבון בבנק ישראל, אנחנו אומרים לו שהוא קטן, ולא נפתח לו חשבון בבנק ישראל.

דוד טל: מה זה גדול?

אתי בנדלר: מה זה "יחסית לכלל פעילות זו"?

אתי בנדלר: מה זה "פעילות זו"?

אביה ספיבק: זה אומר שצריך להיות גוף גדול במשק.

דוד טל: 5% מכלל התשלומים, 10%, 20%?

אביה ספיבק: אנחנו לא רוצים להשאיר לנגיד סמכות בלי שום קריטריון לפתוח את החשבון, אלא הסמכות הזאת מותנית בקריטריון הזה.

אתי בנדלר: זאת אומרת היקף שיהיה משמעותי לדעתו, לא?

אתי בנדלר: ואתם רוצים קריטריון אובייקטיבי או סובייקטיבי?

ראובן טרסלר: בנק הדואר הוא לא תאגיד בנקאי רגיל, ולמרות זה יש לו זכות להנפיק שיקים.

ראובן טרסלר: הוא חבר במסלקה, וכחבר במסלקה הוא חייב חשבון בבנק ישראל.

ראובן טרסלר: לכן, יש לו כרגע - מתוקף זה שהוא סמכות ממשלתית - חשבון בבנק ישראל.

ראובן טרסלר: הוא פועל במסלקה כחבר מסלקה לכל דבר ועניין.

ראובן טרסלר: הוא גם גובה מספר אחת של הממשלה בגביית הכספים.

ראובן טרסלר: בהיקפי השיקים, יש כמויות אדירות של שיקים, כולל סכומים שנגבים במועד.

ראובן טרסלר: את הכמויות אנחנו לא יודעים, אנחנו יודעים רק שזה כמויות גדולות מאוד.

ראובן טרסלר: לכן חשבנו שיש לו זכות לקבל חשבון, וזה הקטע של הכמויות הגדולות.

ברוך טפר: מבחינת סדרי הגודל של הפעולות, אנחנו מבצעים כ-40 מיליון פעולות בשנה, כאשר הבנקים הגדולים מבצעים בסביבות 10% מהיקף הפעילות.

ברוך טפר: לכן זה משמעותי מאוד מבחינת היקף הפעילות במשק.

ראובן טרסלר: למען הסדר הטוב, אנשים שרוצים לשלם כסף למס הכנסה, נותנים שיק – אני לא יודע למה – בבנק הדואר.

דוד טל: אתם לא גובים עמלה.

חגי מלר: לגבי הסעיף הקודם, סעיף (ב), אני חושב שצריך לתת לחברה לקבוע איפה היא תפקיד את הכספים, והחשב הכללי או השר יאשר.

חגי מלר: החשב הכללי לא צריך לעשות את העבודה.

חגי מלר: היא צריכה לקבוע, ואנחנו נאשר את זה.

שריל קמפינסקי: אנחנו מתנגדים.

שריל קמפינסקי: יש כאן חזרה מהסכמה שהייתה.

שלום שמחון: הבנתי, תודה.

שלום שמחון: שר האוצר יכול להגיש הסתייגות.

שלום שמחון: בבקשה להקריא.

מאיה אלון גורן: "קרן להבטחת תשלומי פנסיה לעובדים 11ב (א) החברה תעביר לקרן לצבירת תשלומי גימלאות לעובדי החברה שתאושר על ידי שר האוצר (בסעיף זה – הקרן), שיעור מתוך הכנסות החברה כלהלן: (1) בשנת 2004 – 1.5%; (2) בשנים 2005 עד 2007 – 2.5%; (3) החל בשנת 2008 ועד הפקדת יתרת הגירעון האקטוארי – 3.5%; (ב) בסעיף זה – "הכנסות החברה" – כמשמעותם בסעיף 37א(א); "יתרת הגירעון האקטוארי" – סכום יתרת הגירעון האקטוארי ביעודות הצבורות בחברה לצורך תשלומי הגימלאות לעובדיה שעליהם חל חוק שירות המדינה (גימלאות), ביחס להתחייבויות לגימלאות לעובדים אלה, לאחר הפקדת סכומים שונים שהוסכמו, כפי שייקבע בין החברה לבין נציגות העובדים, באישור החשב הכללי במשרד האוצר, ערב תחילתו של תיקון מס' _.

מאיה אלון גורן: "

אתי בנדלר: הכוונה היא לתיקון הנוכחי.

מאיה אלון גורן: כן.

מאיה אלון גורן: "(ג) אין באמור בסעיף זה כדי לגרוע מזכויות החברה או העובדים לפי כל דין.

מאיה אלון גורן: "

דוד טל: אני רוצה להכניס פה הסתייגות, שכל הפרשה תוכר כהוצאה מוכרת.

שלום שמחון: יש לך מה להגיד על זה, מר לוי.

אמיר לוי: אי אפשר להחזיק את המקל משני קצותיו.

אמיר לוי: או שלא מפחיתים תמלוגים, ואז החברה תפתור את בעיותיה עם הגירעון, אם כן מפרישה או לא מפרישה בנתיב הרגיל אל מול שלטונות המס.

אמיר לוי: האפשרות השניה, אמרנו שאנחנו מוכנים לקחת חלק מהגירעון אלינו, אפילו לקבע את זה בחקיקה – וזה נמצא כאן – ומה שכן חייב במס ומה שלא, זה במסגרת הכללים הרגילים.

אמיר לוי: אנחנו לקחנו את חלקנו.

אמיר לוי: אתה אומר עכשיו: לא רק שנתתם מתקציב המדינה כתוצאה מההפחתה בתמלוגים, שילך לסגור את הגירעון, אפילו תיתנו על זה פטור ממסים.

אמיר לוי: זה לא סביר.

דוד טל: אני משאיר את ההסתייגות.

דוד טל: אם אני אשתכנע לאחר מכן אוריד אותה, ואם לא אני משאיר אותה.

אמיר לוי: אם היינו יודעים שזה יהיה ככה, היינו אומרים שלא נוריד ב-1%, נוריד בחצי אחוז.

מני נאמן: אין מחלוקת שתשלומי תמלוגים מוכרים כהוצאה.

מני נאמן: כל מה שעושים פה, המדינה מחלקת את תשלומי התמלוגים, מה שהיא תעשה אתם, אבל אין סיבה שבגלל זה רשות הדואר תיענש עוד פעם, שמה שיורד מתזרים המזומנים הרגיל שלה לא יוכר כהוצאות.

אמיר לוי: נניח שלא היה בכלל תמלוגים.

אמיר לוי: יש גירעון של 420 מיליון שקלים.

אמיר לוי: אתה מסכים אתי שהנהלת החברה מחויבת כלפי העובדים לסגור את הגירעון הזה?

אמיר לוי: נגיד שזו חברה פרטית אפילו.

אמיר לוי: כשהיא תפקיד לגירעון, זה פטור ממס?

מני נאמן: לדעתנו כן.

אמיר לוי: אם לדעתך כן, אז לך למס הכנסה.

מני נאמן: אבל עכשיו מוצע פתרון שהוא עסקת חבילה, פתרון שונה.

מני נאמן: אומרים שבמקום תשלומי התמלוגים אנחנו כבר - - -

אמיר לוי: תראה מה אתה אומר: הסכמתם לתת תקציב, הסכמתם לפתור את הגירעון, ובואו נעשה עליכם סיבוב.

אמיר לוי: זו המשמעות.

שלום שמחון: עורך הדין נאמן, יש הסתייגות של דוד טל לעניין הזה, ונראה בהמשך מה אנחנו עושים אתו.

נוגה רובינשטיין: המסמך שלנו עוד לא הוקרא.

נוגה רובינשטיין: ביקשתם להוסיף בתחילת הדיון את קביעת השר המפקח על בנק הדואר.

שלום שמחון: מאיה, אני רוצה שתסיימי קודם את חלקך.

מאיה אלון גורן: "1.

מאיה אלון גורן: בסעיף 7 לחוק המדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2004 (תיקוני חקיקה), התשס"ד-2004 – (1) בפסקה (12), בסעיף 37א לחוק הדואר, בסעיף קטן (א) – (א) בפסקה (1) במקום 4% יבוא 3%; (ב) בפסקה (2), במקום 3% יבוא 2%; (ג) בפסקה (3), במקום 2% יבוא 1%.

מאיה אלון גורן: "

אתי בנדלר: את מוכנה להסביר על איזה הפחתת תמלוגים מדובר, איזה שנים וכולי?

מאיה אלון גורן: בחוק הדואר, מה שכבר עבר, הוחלט על הפחתת תמלוגים מ-4.5% ל-4%, 3%, 2%, זה מה שהובטח בתחילה לרשות הדואר.

מאיה אלון גורן: לאחר מכן הוחלט לתת להם הפחתה נוספת באחוז נוסף בכל מועד, וזה מה שמופיע כאן.

מאיה אלון גורן: מ-4.5% זה יורד ל-3% ביום הקמת החברה, 2% ביום פתיחת השוק לתחרות, ב-1 ביולי 2004, ול-1% בלבד פרמננטי ב-1 ביולי 2007.

מאיה אלון גורן: אני ממשיכה לקרוא.

מאיה אלון גורן: "(2) בפסקה (51), בסעיף 88א(א) לחוק הדואר, בסופו יבוא: על אף האמור בכל דין, תהיה הממשלה רשאית לקבל מהחברה בת באמצעות החברה את השירותים המפורטים בפסקאות (1) עד (5),"

אתי בנדלר: זה סוכם מהחברה בת באמצעות החברה, נכון?

אתי בנדלר: עורך הדין איתן מתנגד, אבל זה מה שהוצע על-ידי בנק ישראל ומשרד המשפטים.

נוגה רובינשטיין: הצעתי ניסיון לפשר בין שני הצדדים.

נוגה רובינשטיין: אם אין הסכמה של רשות הדואר, אז אין.

נוגה רובינשטיין: אנחנו יכולים לצאת לחמש דקות, לנסות למצוא פתרון.

דוד טל: נמשיך, אבל נשאיר את הדבר הזה בחסר.

נוגה רובינשטיין: אני מבקשת להשלים את קריאת הסעיף שהתחלנו לקרוא בתחילת הדיון, לגבי השרים.

נוגה רובינשטיין: אתה תחליט בסופו של דבר אם לקבל את זה כחלק מעסקת החבילה, אבל כדי שתהיה הקראה של הסעיף.

דוד טל: רק לשם הקראה, כדי לחסוך אחר כך את הזמן הזה?

דוד טל: טוב.

דוד טל: אבל אני חושב שאני מייצג כאן גם את עמדתה של חברת הכנסת פולישוק-בלוך.

דוד טל: אני סבור שהוועדה צריכה – זה בסדר שהממשלה תחליט שר האוצר, שר התקשורת – אבל הוועדה צריכה להחליט אם היא מסכימה לקבל את דעתכם, אם זה יהיה שר האוצר, שר התקשורת או שניהם יחד.

דוד טל: אחרי שאתם תחליטו מי מהשרים, תביאו את זה לוועדה, והוועדה תחליט.

דוד טל: אנחנו צריכים להצביע על זה.

דוד טל: אתם רוצים להשאיר את הסמכות בידיכם להחליט אם זה שר האוצר או שר התקשורת.

נוגה רובינשטיין: נכון.

דוד טל: אני לא רוצה, אני רוצה אולי שר התיירות למשל.

נוגה רובינשטיין: אז בוא נעשה את זה באישור הוועדה.

דוד טל: מבחינתי זה בסדר.

דוד טל: בואו נגמור את סעיף (ה), ולאחר מכן נחזור לסעיף שהיא בקשה.

דוד טל: אז אנחנו אומרים, שתהיה הממשלה רשאית לקבל מהחברה או מהחברה בת, כפי שיוחלט וכפי שיסוכם על דעת בנק ישראל.

דוד טל: חשובה לי פה עמדתו של בנק ישראל יותר – מבלי לפגוע בעמדתם של האחרים – מפני שאם בנק ישראל אומר לי בצורה קטגורית שהוא לא יאפשר לפתוח חשבון, אז לא משנה מה שיחליטו כאן.

דוד טל: זאת אומרת, צריכים לשכנע את בנק ישראל, ורק אז תהיה נוסחה שתתגבש על דעת כל הגורמים, בהסכמה מבנק ישראל, יהיה אפשר להכניס את זה כאן.

דוד טל: אז במקומות הללו תיכנס החברה או חברה בת, כפי שיהיה.

מאיה אלון גורן: "ובלבד שבסוף כל יום עסקים יתרות הממשלה יועברו לחשבון הממשלה בבנק ישראל; העבירה הממשלה את השליטה בחברה, לא תחול הוראה זו אלא באישור נגיד בנק ישראל; לעניין זה, "שליטה" כמשמעותה בחוק התקשורת".

אתי בנדלר: אני מבינה שזה לא מאושר בינתיים.

דוד טל: משאירים את זה בינתיים.

נוגה רובינשטיין: אני מקריאה את הסעיף.

נוגה רובינשטיין: "על אף האמור בסעיף 88יא, הממשלה רשאית, בהסכמת הוועדה, לקבוע כי ההסדרה והפיקוח לעניין מתן השירותים הכספיים כהגדרתם בסעיף 1 יהיה על-ידי שר האוצר או שר התקשורת; קבעה הממשלה שר כאמור, יקבע השר שנקבע היוועצות עם השר האחר בכל הנוגע לקביעת תקנות או הוראות לצורך פיקוח כאמור.

נוגה רובינשטיין: " זה אומר שהממשלה שומרת לעצמה את הסמכות, באישור הוועדה, לקבוע איזה שר מהשרים הוא זה שיקבע את ההסדרה הרגולטורית לעניין הפיקוח הכספי.

נוגה רובינשטיין: זאת אומרת רק לעניין מתן השירותים.

נוגה רובינשטיין: ברגע שנקבע שר כזה – שר האוצר או שר התקשורת – ההסדרה הזאת תיעשה לאחר היוועצות עם השר השני.

אתי בנדלר: והוועדה יוצאת מהתמונה.

דוד טל: לא, היא אמרה באישור הוועדה.

אתי בנדלר: רק לאישור השר.

נוגה רובינשטיין: על זה דיברנו.

נוגה רובינשטיין: לכל ההסדרים הפרטניים לא נדרש אישור ועדה.

נוגה רובינשטיין: מה שמעניין אותך זה איזה שר יהיה.

דוד טל: מה שמעניין אותי זה באמת השר הזה או זה.

דוד טל: אנחנו צריכים לאשר את זה.

אורי אולניק: אני רוצה לשתף את חברי הוועדה בדילמה.

אורי אולניק: מצד אחד, משרד התקשורת הוא הרגולטור של חברת הדואר.

אורי אולניק: אבל במשרד התקשורת אין מומחיות בנושא של רגולציה על שירותים פיננסיים.

אורי אולניק: אין בו כוח-אדם, ואין בו את האנשים שיודעים איך לעשות רגולציה חיצונית של שירותים פיננסיים.

אורי אולניק: לפי דוח מקנזי, חברת הדואר צריכה להיכנס לעוד שירותים פיננסיים חדשים.

אורי אולניק: וזו המתכונת היותר מסודרת לדעתי, ושר התקשורת מוכן לוותר על סמכויותיו, ובלבד שנושא ההסדרה של שירותים פיננסיים ייעשה על-ידי מי שמסדיר שירותים פיננסיים במדינת ישראל, דהיינו משרד האוצר.

אורי אולניק: היה ולא יסכימו השרים ביניהם, ברירת המחדל לפי הסעיף הזה מחזירה את הנושא.

אורי אולניק: מה הבעיה?

אורי אולניק: אני לא חושב שראוי שהמצב יישאר בלי מענה.

אורי אולניק: יש היום בבנק הדואר ערבות מדינה על כל הכספים.

אורי אולניק: מחר בנק הדואר מתבטל, מועצת בנק הדואר מתבטלת, וכל הפעילות הזאת עוברת כחלק מהפעילות השוטפת של חברת הדואר לחברת הבת, לפי הסעיפים שדיברתם קודם.

אורי אולניק: אבל גם ערבות המדינה בטלה.

אורי אולניק: מאחר שערבות המדינה בטלה, צריך בכל זאת מערך פיקוח חיצוני, כמו שעל בנק רגיל יש את הפיקוח של המפקח על הבנקים, ולא מסתפקים רק בדירקטוריון החברה, שהוא הגוף המפקח.

אורי אולניק: גם כאן אני מניח – בין אם במשרד התקשורת או במשרד האוצר – יצטרכו להתקין תקנות.

אורי אולניק: תקנות שקובעות חובת דיווח, חובת גילוי נאות, חובות בסיסיות לגבי השירותים שתיתן חברת הדואר.

אורי אולניק: לטעמי, המקטע המתאים מבחינה מקצועית בעניין הזה, למרות שאני מוותר פה על סמכויות ועל תקנים, אלה אגפים מקצועיים במשרד האוצר כמו החשב הכללי, כמו האגף לשוקי ההון, הם הולכים לתת שירותי ביטוח, וגם המפקח על הביטוח יושב במשרד האוצר.

אורי אולניק: הפונקציה המקצועית בממשלה שעוסקת בשירותים פיננסיים מצויה במשרד האוצר על שלוחותיו השונות.

אורי אולניק: היה ויחליטו שזה יהיה משרד התקשורת, משרד התקשורת בלית ברירה ירים את הנטל, אני רק חושב שהנושא צריך להיות בסביבת החשב הכללי, ויחידות מטה אחרות של משרד האוצר.

דוד טל: אם הייתי כל כך מרוצה מהחשב הכללי ואנשי משרד האוצר, מעבודתם, למשל לגבי הבנקים הרגילים, הייתי אומר שאתה צודק.

דוד טל: יכול להיות שכרגע יש שם אנשים יותר מקצועיים בנושא הספציפי הזה, מאשר במשרד התקשורת.

דוד טל: אבל אני חושב שלא יזיק שתהיה גם זווית אחרת, של אנשים אחרים, עם ראש אחר, ולא אנשים מסואבים כבר, שיש להם חשיבה מסוימת שנקבעה מזמן.

אורי אולניק: בשביל זה יש את הסעיף, כדי ליצור את אותה זווית נוספת.

אורי אולניק: הסעיף מציע שתהיה חובת היוועצות בין השרים לגבי אותן תקנות.

אורי אולניק: אנחנו, כרגולטור הייעודי, שעוסק במתן רשיון לחברת הדואר החדשה, לנגד עינינו תהיה גם הפעילות השוטפת של הדואר.

אורי אולניק: יש קשר בין פעילות שוטפת של החברה לבין שירותים פיננסיים.

אורי אולניק: ואותו קשר בין הפעילויות יהיה דרך ההיוועצות בין שר האוצר לבין שר התקשורת, לגבי כל הנושא של ההסדרה והפיקוח של השירותים הפיננסיים.

אורי אולניק: אם הייתי יכול הנה אחרי הסכמה ממשלתית רחבה ולהגיד: שר האוצר וזהו, הייתי שמח.

אורי אולניק: אני לא יכול, אז אני מביא סעיף שישאיר בידינו את השיקול.

אתי בנדלר: אולי הוועדה יכולה.

אורי אולניק: יכול להיות, אבל ניסיתי לשכנע את אדוני שזה לא עניין של סמכויות, זה עניין מקצועי נטו.

דוד טל: ההצעה שלי לא מתנגשת עם שלך.

דוד טל: אני אומר שתחליטו שם מה שתחליטו, והוועדה תצטרך לאשר לגבי השר הספציפי.

דוד טל: יכול להיות שתחליטו על שר האוצר, והוועדה תגיד: בסדר .

דוד טל: יכול להיות גם שהיא תגיד שהיא רוצה את שר התקשורת, או שר התקשורת עם האוצר.

אתי בנדלר: קשה לי להגיב על הסעיף הזה, שלא ראיתי אותו מול עיניי, ויש בו מספר מרכיבים.

אתי בנדלר: יש בו מרכיב אחד שאומר מי יוליך את זה.

אתי בנדלר: קביעת בתקנות, אחד זה יהיה החלטת ממשלה באישור הוועדה.

שלום שמחון: אם הממשלה תחליט שר התקשורת והוועדה תחליט לא לקבל את זה.

שלום שמחון: אז מה, אריב עם שר האוצר?

נוגה רובינשטיין: היום החוק מטיל את האחריות על משרד התקשורת.

נוגה רובינשטיין: הסעיף הזה פותח אפשרות לעשות העברה, בגלל הבעיות עליהן הצביע מנכ"ל משרד התקשורת.

נוגה רובינשטיין: לכן, אם הוועדה מחליטה שלא, אין הסדרה לפי הסעיף הקיים, וצריך לשמור על איזושהי הגדרה על-פי המצב הקודם.

אתי בנדלר: מה שאת מציעה עכשיו זו ברירת מחדל, אם אין אישור.

אתי בנדלר: זה יכול להיות שר האוצר בהתייעצות עם שר התקשורת, כי מדובר כאן על הסדרה פיננסית.

נוגה רובינשטיין: יש כאן סוגיה בין שני משרדים, על ההיבטים המקצועיים שלה, משרד התקשורת ומשרד האוצר.

נוגה רובינשטיין: משרד המשפטים לא מעורב בעניין הזה.

נוגה רובינשטיין: חשבנו שהסעיף הזה מאפשר למשרדים ללבן את הסוגיה באופן מקצועי, להביא את זה לאישור הממשלה והוועדה, ויחד עם זה לא לתקוע את החוק בגלל זה, לא לעכב את כל הרפורמה הגדולה הזאת בשביל העניין הזה.

שלום שמחון: אנחנו יכולים לעזור לכם לסיים את הפרשיה הזאת עכשיו.

דוד טל: את יודעת להגיד לי כרגע מה את רוצה פה?

נוגה רובינשטיין: זה לא ענייני.

שלום שמחון: מה אתה רוצה, מר אולניק?

אורי אולניק: אני רוצה שזה יהיה שר האוצר.

דוד טל: מה השר שלך רוצה?

אורי אולניק: השר שלי נותן לי גיבוי בעניין הזה.

אתי בנדלר: אולי הגברת רובינשטיין יכולה שוב לפרט באילו נושאים תהיה הגדרה לפי הסעיף המוצע.

נוגה רובינשטיין: בכל הנושאים הנוגעים למתן השירותים הכספיים.

נוגה רובינשטיין: השירותים הכספיים מוגדרים בסעיף 88.

שלום שמחון: בדרך כלל המצב הוא הפוך.

שלום שמחון: אם שר התקשורת היה רוצה את זה לעצמו, אז אני מבין.

שלום שמחון: אב ל זה לא המצב.

שריל קמפינסקי: כרגע סעיף 88 הוא זה שמסדיר את כל הנושאים הכספיים.

שלום שמחון: יהיה שר האוצר בהתייעצות עם שר התקשורת.

אורי אולניק: היושב ראש שאל אותי מה עמדתי, אמרתי בפירוש שזו לא עמדת ממשלה.

נוגה רובינשטיין: צריך להסכים על זה עם החשב הכללי.

נוגה רובינשטיין: אולי הוא ירצה אולי הוא לא ירצה את זה, אבל מן הראוי שנגיד לו.

אורי אולניק: דברתי עם החשב הכללי על הסוגיה הזאת, פעם אחת אתמול ב-11:00 בלילה, ופעם אחת הבוקר.

אורי אולניק: עמדת החשב הכללי שביום ראשון הוא עושה אצלו דיון על הנושא.

אורי אולניק: הוא קרא למפקח על הבנקים, למפקח על שווקי ההון ושווקי ביטוח, כדי שהוא ייתן את הinput שלו.

שלום שמחון: אני רוצה להציע לידידי דוד טל שאנחנו נחליט על שר האוצר בהתייעצות עם שר התקשרות, והממשלה כמובן תוכל לבקש דיון מחודש בסוגיה הזאת.

נוגה רובינשטיין: אני חושבת שמן ההגינות לשמוע גם את החשב הכללי.

שלום שמחון: אנחנו החלטנו ככה.

שלום שמחון: אם הממשלה רוצה דיון מחודש, אעשה דיון מחודש.

דוד טל: הממשלה יכולה להגיש הסתייגות.

אתי בנדלר: מה עם מה שהצעת, אדוני היושב ראש, לגבי שירות ללקוח?

שלום שמחון: שירות ללקוח יהיה באישור ועדת הכלכלה של הכנסת.

דוד טל: כל מה שקשור באישור הוועדה אני תמיד מסכים.

דוד טל: אדוני היושב ראש, אני מציע שיעבירו את הצעת החוק הזאת לחוק ההסדרים הבא.

דוד טל: נדון בזה מינואר הבא ואילך.

דוד טל: היה להם הרבה זמן, שבעה חודשים, הם לחצו אותנו, ואנחנו עשינו את העבודה.

דוד טל: הם, אנשי המקצוע, לא עשו את העבודה.

דוד טל: אני חושב שעשינו די והותר.

אתי בנדלר: אני מבקשת לקרוא את הנוסח, כדי לדעת אם זו ההחלטה של הוועדה.

אתי בנדלר: "על אף האמור בסעיף קטן (יא) רשאי שר האוצר בהתייעצות עם שר התקשורת, לקבוע הוראות בדבר ההסדרה והפיקוח לעניין מתן השירותים הכספיים, ובלבד שהסדרה שעניינה שירות ללקוח תהיה באישור הוועדה.

אתי בנדלר: " זו הכוונה?

שלום שמחון: כן.

חגי מלר: על זה הצבעתם?

חגי מלר: הבנתי שהייתה הסכמה עם שר התקשורת לעשות דיון על זה ביום ראשון, לקבל את ההחלטה ביום ראשון.

שלום שמחון: אם ביום ראשון תחליטו משהו אחר, שר האוצר יכול לבקש דיון מחודש בוועדה, ואשמח להביא את זה להצבעה.

שלום שמחון: הוא שולט בוועדה הזאת, מבחינת הקואליציה אין לו בעיה.

חגי מלר: חבל על הזמן של הוועדה לקיים דיון עוד פעם.

חגי מלר: עדיף להשאיר את זה לממשלה.

דוד טל: אתה יכול להסביר לי למה לא עשיתם את זה שבעה חודשים?

דוד טל: זה חוק ההסדרים מהשנה שעברה.

דוד טל: לא עשית שום דבר, אתה והחברים שלך התבטלתם.

דוד טל: תבואו בפעם הבאה עם שיעורי בית.

שלום שמחון: גברת רובינשטיין, תסיימי לקרוא בבקשה.

נוגה רובינשטיין: "בסעיף 1 לחוק, אחרי הגדרה "שירותי הדואר בתחום השמור" יבוא:"

שריל קמפינסקי: מאחר שיש הגדרה של השירותים הכספיים כרגע, ההגדרה הזאת באה לידי ביטוי בסעיף 88יא במסמך של משרד המשפטים.

שריל קמפינסקי: אנחנו מציעים כי ההגדרה הזאת תמוקם בסעיף 1 לחוק, כי בהמשך מבצעים מספר התאמות בחוק.

שריל קמפינסקי: החוק מפורט להלן.

שריל קמפינסקי: ואז אנחנו אומרים: "(א) בסעיף 5א(א)(3) לחוק, במקום "שירותים נוספים לפי פרק ו'1" יבוא "השירותים הכספיים"; (ב) בסעיף 5ג(א)(1) לחוק, במקום "שירותים נוספים לפי פרק ו'1" יבוא "השירותים הכספיים"; (ג) בכותרת פרק ו'1 לחוק, במקום "שירותים נוספים" יבוא "שירותים כספיים"; (ד) בסעיף 88א – (1) בכותרת השוליים, במקום "שירותים נוספים" יבוא "שירותים כספיים"; (2) בסעיף קטן (א) ברישה, אחרי "השירותים" בכל מקום יבוא "הכספיים"; (ה) בסעיף 88ד לחוק, במקום "השירותים המנויים בסעיף 88א(א) יבוא "השירותים הכספיים"; (ו) בסעיף 88ז לחוק, במקום "השירותים המנויים בסעיף 88א(א) יבוא "השירותים הכספיים"; (ז) בסעיף 88ח לחוק, במקום "השירותים המנויים בסעיף 88א(א) יבוא "השירותים הכספיים";"

דוד טל: סליחה רגע, היועצת המשפטית זקוקה עדיין לנציגי בנק ישראל?

דוד טל: אם לא, אתם משוחררים מבחינתי.

דוד טל: הלאה.

שריל קמפינסקי: "(ח) בסעיף 88ט(א) לחוק, במקום "השירותים המנויים בסעיף 88א(א) יבוא "השירותים הכספיים";"

אתי בנדלר: כיוון שסעיף קטן (ט) דן בנושא אחר, עד כאן הייתה התאמה טכנית, שנקרא לזה השירותים הכספיים.

אתי בנדלר: דא עקא, שאני רוצה להבין בסעיף 88א(א) ברישא, אני לא בטוחה שזה נכון.

אתי בנדלר: "החברה תיתן את השירותים המפורטים להלן".

אתי בנדלר: אבל האם למשל פסקה (5) בסעיף 88א(א), זה גם שירותים כספיים?

אתי בנדלר: האם שירותי העזר הם כולם שירותים כספיים?

שריל קמפינסקי: בהחלט.

שריל קמפינסקי: זה משהו שקיים בחוק הדואר גם היום.

שריל קמפינסקי: סעיף 88י הוא סעיף שמסדיר את עיקרי סמכויות התקנת תקנות.

שריל קמפינסקי: אנחנו מציעים כאן מספר תיקונים, וצריך לחשוב איך זה מתלבש עם הסעיף שהתקיימה הצבעה לגביו לפני מספר דקות.

שריל קמפינסקי: "ברישא, במקום "פסקאות (1) עד (3)" יבוא "פסקאות (1) ו-(2)".

שריל קמפינסקי: יש כאן הערת שוליים שמסבירה.

דוד טל: את כבר מתקנת לנו לפי ההצבעה שהצבענו כרגע?

שריל קמפינסקי: לא.

דוד טל: אני מבקש שתתקני את זה על-פי ההצבעה.

שריל קמפינסקי: אני לא יכולה במקום.

שריל קמפינסקי: אני צריכה לשבת על זה.

אתי בנדלר: אולי רק אקרא את נוסח הסעיף כעת.

אתי בנדלר: "השר, בהסכמת שר האוצר, ובאישור הוועדה לעניין פסקאות (1) עד (3), רשאי להתקין תקנות בכל הנוגע לביצועו של פרק זה, לרבות תקנות בדבר: (1) אגרות ועמלות של השירותים המנויים בסעיף 88א(א)" זה האגרות והעמלות של השירותים הכספיים.

אתי בנדלר: "(2) הטלת חובת ביטוח לשם כיסוי נזקים העלולים להיגרם כתוצאה מפעילות החברה בנותנה את השירותים הכספיים.

אתי בנדלר: " את פסקה (3) הם רוצים עכשיו למחוק מהעניין, והיא: "כל נושא הנוגע לשירותים הכספיים, לרבות לעניין פיקוח ובקרה על החברה בנותנה את השירותים כאמור".

אתי בנדלר: את זה הם רוצים למחוק.

אתי בנדלר: אני חושבת שצריכים למחוק לגמרי את הפסקה הזאת, ולהכניס סעיף קטן שמדבר על כל הנושא של הסדרת הפיקוח והבקרה על השירותים הכספיים.

דוד טל: אנחנו מוחקים את פסקה (3), ואת תגבשי נוסח ותעבירי אותו ליועצת המשפטית שלנו, בהתאם להצבעה שהייתה קודם.

שריל קמפינסקי: בסדר.

שריל קמפינסקי: זה היה קצת יותר מפורט.

אתי בנדלר: בסדר, אתם צריכים לעשות את ההתאמות המתבקשות, אבל אי אפשר להשאיר את פסקה (3) ועוד סעיף נוסף שמדבר על הפיקוח.

שריל קמפינסקי: פסקה (2) היא פשוט התאמה טכנית.

שריל קמפינסקי: "בפסקה (1), מוצע כי במקום האמור בה יבוא: "תשלומים בעד השירותים הכספיים".

אתי בנדלר: למה?

שריל קמפינסקי: היה כתוב אגרות ועמלות של השירותים המנויים.

שריל קמפינסקי: אגרות ועמלות זה מונח קצת מיושן, הוא בא מחוק הדואר, במצב שבו בנק הדואר היה זרוע של המדינה.

שריל קמפינסקי: עכשיו יותר מתאים שזה יהיה תשלומים.

שריל קמפינסקי: מה שהיה, לפני שהוא פוצל, 88י העברת זכויות, סמכויות, חובות והתחייבויות, וסעיף 88יא תביעות תלויות ועומדות, שפוצלו מתוך החוק במהלך הדיונים בוועדה.

שריל קמפינסקי: אני יכולה להקריא אותם, צריך למספר אותם בהתאם.

אתי בנדלר: נדמה לי שלא דנו בסעיפים האלה.

שריל קמפינסקי: אני לא יודעת אם לא דנו בהם, זה סעיפים שהתבקשנו לפצל על מנת ליצור תשתית אחר כך לדיונים בהמשך.

שריל קמפינסקי: אקרא אותם: "88י.

שריל קמפינסקי: שר האוצר, בהסכמת השר, רשאי לקבוע בצו על אף האמור בכל דין או הסכם כי לגבי נכסים או הסכמים התקשרויות בעסקאות האמורים בו תבוא החברה במקום בנק הדואר, הן לגבי הזכויות והסמכויות של הבנק, והן לגבי החובות וההתחייבויות שהיו מוטלות על הבנק ערב תחילתו של תיקון מס' 8." הסעיף השני: "תביעות תלויות ועומדות.

שריל קמפינסקי: שר האוצר, בהסכמת השר, רשאי לקבוע בצו כי - - -"

אתי בנדלר: את קוראת "בהסכמת", אצלי כתוב תמיד "בהתייעצות", גם ב-88י וגם ב-88יא.

דוד טל: אני לא אוהב את צורת העבודה הזאת.

דוד טל: יש לכם איזה מסמך שיהיה לכולנו, שכולנו נקרא מאותו מסמך.

שריל קמפינסקי: אני מקריאה כאן מנוסח שהיה בפני הוועדה במועד שהוא מאוחר לנוסח הכחול.

שריל קמפינסקי: זה שונה מאוחר יותר.

אילן ליבוביץ: מתי זה שונה?

אתי בנדלר: זה בהסכמה.

אילן ליבוביץ: זה שונה פה על-ידי הוועדה?

דוד טל: אני יכול לקבל העתק של זה?

שריל קמפינסקי: "שר האוצר, בהסכמת השר, רשאי לקבוע בצו כי החברה תבוא במקום בנק הדואר בעניין תביעות התלויות ועומדות מטעם הבנק או נגדו, כולן או חלקן, ערב תחילתו של תיקון מס' 8".

אתי בנדלר: בסדר, תיקנתי את זה.

אתי בנדלר: אז סיימנו, השאלה מה עושים עם הסעיף שלא הסתיים הדיון בו.

דוד טל: יצטרכו להגיע לאיזו פשרה על דעת כל הגורמים.

דוד טל: אני מכריז על הפסקה של עשר דקות.

דוד טל: 14:00 עד 14:20 הפסקה.

שלום שמחון: אני מחדש את הישיבה.

ראובן כרזי: אנחנו במשך שנה שלמה מדברים על הפנסיה הזאת, וכמו שאמרתי בבוקר, אתמול בלילה הציעו לי הצעה שונה ממה שהייתה, באחריות מדינה על הפנסיה.

ראובן כרזי: ירדו ממנה.

ראובן כרזי: אנחנו מנסים להגיע למשהו.

ראובן כרזי: האוצר שם בקופה הגירעונית הזאת כ-150 מיליון שקלים, כל שאר הכסף זה מהעובדים, אומרים שזה מהחברה – זה מהעובדים.

ראובן כרזי: בנוסף, יש 500 עובדים שהולכים לפטר אותם, ואף אחד לא יודע מה יהיה הגירעון.

ראובן כרזי: היום כולם אומרים שהגירעון הוא 420 מיליון שקלים, יש סוברים שזה פחות, יש סוברים שזה 600.

ראובן כרזי: אנחנו, בניגוד לנמלים, אין פטור ממסים.

ראובן כרזי: לקחנו על עצמנו לוותר על חצי מההטבות שקיבלנו כביכול במעבר.

ראובן כרזי: אבל ביקשנו ביטחונות.

ראובן כרזי: אתמול אמרו שיהיה מכתב של רשות החברות.

ראובן כרזי: יש בהחלטת הממשלה בספטמבר השנה להפריט את הדואר.

ראובן כרזי: לא דיברו אתנו על זה, אסור לדבר, כי לא הסכמנו גם לדבר.

שלום שמחון: אבל הגענו להסכם בחדר, תגיד מה הוא.

ראובן כרזי: דקה אחרי ההסכם בחדר הם לא מסכימים למה שהם אומרים.

ראובן כרזי: אני רוצה לראות את הכל כתוב.

ראובן כרזי: אמרו למשל שרשות החברות תיתן את המקטע שבזמן ההפרטה תמלא את קופת הפנסיה במה שיישאר פתוח, לפני שמפריטים.

ראובן כרזי: את זה אתמול נתנו, היום אומרים שאנחנו נסכים להפרטה.

ראובן כרזי: זה לא יכול לעבוד ככה.

ראובן כרזי: כולכם אומרים, אני מאמין לכולכם, הפסקתי להאמין לעצמי.

ראובן כרזי: אני רוצה את הכל כתוב.

שלום שמחון: בחדר היה סיכום, בהנחה שהסיכום בחדר מתמלא – צריך עוד לעבוד על החוק, זה לוקח זמן, ואני תמיד יכול לתת הוראה לא להעלות אותו לקריאה שנייה ושלישית, אני יכול לעכב אותו – בהנחה שהסעיפים שסוכמו בחדר, אני מקריא אותם לפרוטוקול, ואתה מקבל את הערובות לכך שהם יתקיימו, אתה מסכים להסכם הזה?

ראובן כרזי: בהחלט כן, אם נקבל את הערובות, ובודקים את החור האקטוארי כמו שסיכמנו, ויש פתרון של הפנסיה, והוא נכנס להסכם הקיבוצי כמו שאמרו לנו.

ראובן כרזי: אם אני רואה את הערובות, אני מקבל, אבל כל חמש דקות - - -

דוד טל: צריך לתת לך סיכום, ויאשר את זה אורי אולניק על דעת כל הדברים שנאמרו, ויאשר את זה אמיר לוי מטעם האוצר, ועל דעת זה אנחנו מצביעים.

דוד טל: הכל תלוי בזה.

שלום שמחון: ההסכם שהיה בחדר היה מותנה בשני דברים שאנחנו צריכים לתקן, בקשר לבנק הדואר.

שלום שמחון: החלטנו ששר האוצר בהתייעצות עם שר התקשורת יקבע את ההסדרה.

שלום שמחון: מאחר והממשלה מבקשת שזה יישאר פתוח עד לדיון בממשלה, אז הנושא הזה יהיה כמו בנוסח המקורי של הממשלה, שזה ייקבע על ידי הממשלה.

שלום שמחון: העניין השני, מותנה בקבלת הנוסח לגבי בנק הדואר, לא כפי שבנק ישראל מציע, אלא כפי הנוסח של משרד המשפטים.

שלום שמחון: המשמעות של העניין, שיכול להיות שבנק ישראל לא ירצה לפתוח חשבון לבנק הדואר.

אתי בנדלר: הם הצהירו את זה כאן חד-משמעית, שהם לא יפתחו חשבון.

אורי אולניק: הפתרון שאני מציע כדי לפתור את הנושא הזה, יש לנו עוד פרק זמן, שבו יישבו עם בנק ישראל.

אורי אולניק: ילכו לנגיד לבנק ישראל, ואם הוא יגיד שהוא לא מסכים, נתקן את זה.

אורי אולניק: ברור שצריך את חשבון הבנק הזה.

אמיר לוי: זה לא מקובל עלינו, אנחנו מראש רצינו שבנק הדואר יהיה בפנים, ואת העמדה הזאת הצגנו בפני נגיד בנק ישראל.

אמיר לוי: החשב הכללי היה אצל נגיד בנק ישראל.

שלום שמחון: מאחר וביום ראשון מתקיים דיון אצל החשב הכללי בנושא ההסדרה, אז את שני הסעיפים האלה, של ההסדרה ושל בנק ישראל, נקיים עליהם הצבעה בעוד שבוע.

אמיר לוי: אני רוצה להציע דבר אחר, שתצביעו, ולא תעלה את זה לקריאה שניה ושלישית.

אמיר לוי: המשמעות שאם זה הסיכום, אנחנו לא חוזרים לוועדה.

אתי בנדלר: זה לא יועלה כל כך מהר לקריאה שניה ושלישית.

אתי בנדלר: צריך להצביע על הנוסח

אמיר לוי: הנוסח של הממשלה.

אתי בנדלר: הנוסח של הממשלה לא מקובל על בנק ישראל בכלל, אז מה הרעיון?

אמיר לוי: נלך לנגיד ונסביר לו, אבל אנחנו רוצים ללכת עם הנוסח שלנו ולא עם הנוסח של בנק ישראל.

אתי בנדלר: זה לגבי בנק ישראל, ומה לגבי השר הממונה?

אמיר לוי: שר ממונה, הנוסח הזה הוא בסדר.

אמיר לוי: שהממשלה תחליט מי השר הממונה.

אתי בנדלר: מה שהוצע כאן על יד יושב ראש הוועדה והוסכם, שבכל מקרה זה יהיה באישור הוועדה.

אתי בנדלר: תאר לעצמך תחליט שר אל"ף והוועדה לא תאשר.

אתי בנדלר: זה נשאר תלוי.

אמיר לוי: זו לא שאלה חשובה, זו שאלה טכנית.

דוד טל: לנו מאוד חשובה דעתה של הוועדה.

שלום שמחון: הדבר היחיד שאכפת לוועדה זה שהשירות ללקוח יהיה באישור הוועדה.

שלום שמחון: כך שמבחינת השרים תחליטו מי שאתם רוצים, שהממשלה תקבל מה שהיא רוצה, אבל השירות ללקוח יהיה באחריות הוועדה.

שלום שמחון: אם כך, אנחנו יכולים להצביע על הנוסח של הממשלה, כפי שהובא אלינו על ידי משרד המשפטים.

נוגה רובינשטיין: מה עם הסעיף שהיועצת המשפטית של בנק ישראל הקריאה, הוא ייכנס?

מאיה אלון גורן: אני בעד הסעיף שלנו.

נוגה רובינשטיין: אבל הסברתם שהסעיף הזה לא סותר, שהוא רק בא להוסיף.

נוגה רובינשטיין: זה סעיף של ימימה, אתם רוצים להכניס אותו או לא?

מאיה אלון גורן: אני רוצה להצביע על הנוסח שהקראתי.

דוד טל: אדוני היושב ראש, לי לא ברור שום דבר.

דוד טל: אני מבקש להתחיל הכל מההתחלה, לקרוא לי את אותם סעיפים, ואני רוצה לדון עליהם למען הסר כל ספק.

שלום שמחון: היו שני סעיפים, שחבר הכנסת טל ואני – הנציגים היחידים שהיו פה – התלבטנו לגביהם הרבה זמן.

שלום שמחון: אחד, הסעיף של בנק ישראל, שבנק ישראל אמר שאם לא נתקן כמו שהם רוצים, הם לא יפתחו חשבון.

שלום שמחון: זה סעיף 88א(א) פסקה (2).

שלום שמחון: "על אף האמור בכל דין, תהיה הממשלה רשאית לקבל מהחברה את השירותים - - -"

דוד טל: מהחברה או החברה בת?

שלום שמחון: מהחברה.

שלום שמחון: אנחנו עכשיו מדברים על נוסח הממשלה.

שלום שמחון: " - - -לקבל מהחברה את השירותים המפורטים בפסקאות (1) עד (5) לסעיף קטן (א), שבסוף כל יום עסקים יתרות הממשלה יועברו לחשבון הממשלה בבנק ישראל.

שלום שמחון: העבירה הממשלה את השליטה בחברה, לא תחול הוראה זו אלא באישור נגיד בנק ישראל.

שלום שמחון: לעניין זה "שליטה" כמשמעותה בחוק התקשורת.

שלום שמחון: " זה לא סעיף שבנק ישראל הסכים, ומאחר שבנק ישראל לא הסכים לו, אעמיד אותו להצבעה, בין מה שבנק ישראל מציע לבין מה שהממשלה מציעה.

דוד טל: אם זה לא יתקבל כמו שבנק ישראל מציע, אכניס הסתייגות שזה יהיה כמו שהם הציעו, חברה בת.

שלום שמחון: מי בעד נוסח הממשלה, כפי שהקראתי אותו כרגע?

שלום שמחון: הצבעה בעד – 4 נגד – אין נמנעים – 1 אושר

שלום שמחון: תודה, אושר.

1028: אפשר לשאול את חבר הכנסת טל למה הוא נמנע?

דוד טל: בנק ישראל הודיע בצורה חד-משמעית שהוא לא מתכוון לפתוח חשבון בנק לבנק הדואר, אם זה יהיה כך.

אתי בנדלר: ההסתייגות היא: מהחברה בת באמצעות החברה, כמו שהם הציעו?

אתי בנדלר: בסדר.

שלום שמחון: עכשיו לסעיף השני.

שלום שמחון: "על אף האמור בסעיף 88א הממשלה רשאית לקבוע כי ההסדרה והפיקוח בעניין מתן השירותים הכספיים כהגדרתם בסעיף (1) תהיה בידי שר האוצר או שר התקשרות.

שלום שמחון: קבע הממשלה שר כאמור, יקיים השר היוועצות עם השר האחר בכל הנוגע לקביעת תקנות או הוראות לצורך פיקוח כאמור".

דוד טל: ואיפה באישור הוועדה?

אתי בנדלר: לזה צריכים להוסיף, שהחלטה בדבר השר וכן תקנות שעניינן שירות ללקוח יהיו באישור ועדת הכלכלה של הכנסת.

שלום שמחון: בסדר.

שלום שמחון: אני רוצה להצביע על זה.

שלום שמחון: מי בעד הסעיף כפי שהקראתי אותו, עם התוספת של היועצת המשפטית של הוועדה?

שלום שמחון: הצבעה בעד – 5 נגד – 1 נמנעים – אין אושר

שלום שמחון: תודה, אושר.

דוד טל: אני רוצה הסתייגות, שזה יהיה שר התקשורת.

שלום שמחון: אני עובר להקריא את ההסכם.

1028: אני רוצה לומר משהו לפני כן.

1028: עשינו פה שמיניות כדי להביא הסכמות.

1028: אתה מקריא את הדברים עכשיו, ואנחנו רוצים לשמוע התייחסות של יושב ראש ועד העובדים למה שאתה מקריא.

1028: אם הוא אומר שהכל בסדר, אנחנו נצביע על זה.

שלום שמחון: מר כרזי ישב לאורך כל הדיון.

שלום שמחון: אלה פרטי ההסכם: תחרות – מועד פתיחת התחרות יידחה ליום 31 בינואר 2006.

אתי בנדלר: זה קבוע בחוק, אי אפשר להסכים על זה.

שלום שמחון: נתקן את זה.

1028: אני לא עורך דין, אבל אנחנו יכולים לשנות גם את החוק.

1028: תפקידנו להקשיב, לשנות או להשאיר.

אתי בנדלר: בסדר, וכל תפקידי לומר שאם זה רק בהסכם זה יישאר מילים על הנייר.

אבשלום וילן: אם הוא רוצה לשנות את החוק, 100%.

אבשלום וילן: זה נושא חדש, יש לחזור לוועדת הכנסת ולדון מחדש.

יוסי שלי: זה לא חדש, זו המלצה של מקנזי.

יוסי שלי: צריך לציין את זה, שלא יחשבו שזו גחמה של האנשים.

שלום שמחון: אתה לא יכול שפתיחת השוק לתחרות תהיה בידיים של ועד עובדי הדואר, בסוף יש לנו גם אחריות כחברי כנסת במדינת ישראל, שרוצים שהשוק ייפתח לתחרות.

שלום שמחון: אני גם רוצה להזכיר לכם שהמתחרים לא נמצאים פה כדי להגיד את מה שאומר חבר הכנסת וילן.

שלום שמחון: הוא אומר, שהחלטנו לעשות הסכם עם עובדי הדואר, הוספנו חצי שנה לפתיחת השוק לתחרות - - -

יוסי שלי: אבל מקנזי אמר את זה.

שלום שמחון: אז מה אם הוא אמר.

שלום שמחון: אני לא מורגל למהלכים כוחניים.

שלום שמחון: יש כאלה שחושבים שאפשר לעשות פה מה שרוצים.

שלום שמחון: אם חבר הכנסת וילן לא יסיר את הבקשה שלו לנושא חדש – והיא לא תלויה בחצי שנה, היא תלויה בתעריפים, אתם יודעים את האמת – אצטרך לקבל אותה.

שלום שמחון: צריך להיות מאוד מאוזן בנושא של התעריפים.

שלום שמחון: אני יודע על איזה מגרש אני משחק, אני משחק על מגרש מאוד בעייתי.

שלום שמחון: לכן, אם אפשר היה לבקש מחבר הכנסת וילן שידחה את בקשתו לנושא חדש עד אחרי שאקריא את ההסכם, ותשקול את זה בסוף.

גילה גמליאל: אם אפשר לבקש מחברי הכנסת, שקודם כל יאפשרו ליושב ראש להקריא את ההסכם, ואחר כך מי שרוצה ידבר.

שלום שמחון: יש פה תיקון לסעיף הזה בחוק.

דוד טל: מתי יובא התיקון, מתי אתה רוצה לדון בו?

קריאה: אדוני היושב ראש, מה עם המוזמנים האחרים, המתחרים, שלא נודע להם על קיום הישיבה?

אבשלום וילן: קבעתם פה אחוזים שמשפיעים עליהם, ולא אמרתם להם מילה.

שלום שמחון: עוד לא הקראתי.

שלום שמחון: אנחנו מציעים עכשיו תיקון, שפתיחת השוק לתחרות תידחה ליום ה-31 בינואר 2006.

לאה ורון: על סדר יום הוועדה מצוין במפורש שהוועדה הולכת לעסוק בהצעת חוק רשות הדואר, (תיקון מס' בנק הדואר), חלק מסעיף 63 (49 להצעת חוק המדיניות הכלכלית).

דוד טל: אני מבקש לשמוע חוות דעת של היועצת המשפטית.

גילה גמליאל: בואו נשמע קודם את ההסכם, שתהיה תמונה מלאה, ואחר כך נתקדם.

דוד טל: אבל הייעוץ של היועצת המשפטית חשוב.

שלום שמחון: אם אני תקוע בסעיף הראשון אין טעם להמשיך.

שלום שמחון: אם זה לא נושא על סדר יום הוועדה - - -

1028: מה זאת אומרת זה לא נושא על סדר היום?

1028: אני יודע שמאז שאנחנו מטפלים בנושא של הדואר, כל פעם שהופיע בסדר היום נושא הדואר, מסר הייתה פה.

1028: מה קרה שהיא לא פה היום, היא לא הוזמנה?

קריאה: היא לא הוזמנה.

1028: אז מה אתה עושה פה?

שלום שמחון: מה שהצבענו הצבענו, אני מחזיר לך את ההסכם הזה, מר לוי.

שלום שמחון: נקיים דיון נוסף.

יוסי שלי: היום בשעה 6:00, מה יש?

יוסי שלי: אתה מקבל החלטות לא מידתיות?

יוסי שלי: אני לא משפטן דגול, אבל אני חושב שבסיטואציה שנוצרה, כאשר עומדת על הפרק הפתיחה, וזה תואם את המלצות מקנזי, וזה נדחה רגולטורית עד עכשיו - - -

דוד טל: שכנעת אותי.

דוד טל: נוריד את זה, ולו רק שנהיה צמודים לדוח מקנזי שאמר שניתן פרק זמן של שנה וחצי מתחילת השינוי.

דוד טל: מהיום עוד שנה וחצי.

יוסי שלי: זה בדיוק מה שנותן לך התאריך בהסכם.

יוסי שלי: 31 בינואר 2006 זה שנה וחצי מהיום.

יוסי שלי: חזרנו למתווה, לא הוספנו.

שלום שמחון: דרוש לנו דיון נוסף, שבמסגרתו נודיע לכל הנוגעים בדבר על התיקונים המוצעים בפתיחת שוק הדואר לתחרות, כולל הארכה בחצי שנה, כולל העניין של התעריף.

שלום שמחון: בינתיים יהיה זמן לכנס את מועצת העובדים ולאשר את ההסכם הזה.

שלום שמחון: אנחנו ניערך באופן מסודר לישיבה הבאה, כשעל סדר היום: 1.

שלום שמחון: הקראת ההסכם עם העובדים, כולל תיקוני החקיקה המתבקשים ממנו.

שלום שמחון: בינתיים נקבל את עמדת הממשלה לגבי הנושא של ההסדרה שדיברנו עליה, איזה שר זה, ואת עמדת בנק ישראל.

אתי בנדלר: אני מאוד מבקשת שעד לאותה ישיבה יוכן מסמך שיכיל את כל התיקונים, כולל התיקונים הנוספים המתחייבים כתוצאה מההסכם.

אתי בנדלר: אני חייבת לעיין לפני כן בדברים.

1028: אני מבקש, אם יוכל היושב ראש לתת לנו, תאריך לישיבה הבאה.

שלום שמחון: הישיבה תתקיים ביום חמישי בשעה 16:00 בתל-אביב.

שלום שמחון: תודה רבה, הישיבה נעולה.