ועדת הכלכלה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 223, 2004-06-22 10:00

שלום שמחון: חברים, בוקר טוב.

שלום שמחון: אנחנו רוצים לפתוח את הישיבה.

שלום שמחון: הישיבה התפתחה קצת מעבר לנושא המוגדר שלה, מאחר והיתה פניה של התאחדות המלאכה והתעשיה בישראל בשלב קצת יותר מוקדם מאשר החקלאים – במכתב מה-30 במאי – לקיים ישיבה בנושא סחורות שמיוצרות באזור מסוף קרני, ולאחר מכן אנחנו עדים בימים האחרונים לתופעה מדאיגה מאוד של עצירת העברת התוצרת החקלאית מישראל לתוך רצועת עזה, זה התפתח למעשה לדיון משולב של שני הנושאים גם יחד.

שלום שמחון: יסלחו לי החקלאים, אבל אנחנו נתחיל עם התאחדות המלאכה והתעשיה, כי החלק שלכם במילא הרבה יותר כבד והרבה יותר מורכב.

שלום שמחון: בהזדמנות זו אני רוצה להגיד כמה דברים בנושא הזה, כפתיחה לדיון המשולב שנעסוק בו כרגע.

שלום שמחון: תופעה של עצירת תוצרת בכלל – לא רק חקלאית אלא גם תעשייתית – במעברים היא לא בעיה חדשה.

שלום שמחון: זוהי בעיה שמתרחשת באופן שוטף בכל פעם שיש סגר, כשהמעברים נסגרים, בכל פעם שיש שינוי במדיניות, כשיש פיגוע בישראל.

שלום שמחון: יחד עם זאת, היא התחדדה מאוד בשנה האחרונה מכל מיני סיבות, ואני מניח שחלק מהגורמים שנמצאים כאן יפרטו אותם.

שלום שמחון: אבל ללא ספק, מעברים פתוחים ביננו לבין הרשות הפלסטינית מחייבים עבודה שוטפת של גורמים קובעי המדיניות במדינת ישראל, ואני מדבר בעיקר על השרים הנוגעים בדבר.

שלום שמחון: יותר ויותר מסתבר לנו היום, שמערכת פתוחה ביננו לבין הפלסטינים היא מערכת חשובה, והיא לא קשורה להתנתקות, כיוון שיש לנו מערכת הסכמים ארוכה עם הפלסטינים, שכאשר מקיימים אותם ופועלים זה לצד זה גם כאשר יש פיגועים וגם כאשר יש טרור וגם כאשר לא מדברים אתם וגם כאשר מערכת היחסים לא תקינה – יש דבר אחד שכן עבד לאורך זמן, ואני יכול לומר זאת כשר החקלאות לשעבר.

שלום שמחון: המערכת הכלכלית ביננו לבין הפלסטינים לא הפסיקה לעבוד לעולם, ולו לרגע אחד – וכך גם צריך שתהיה.

שלום שמחון: היא נעוצה במערכת יחסים שוטפת, בעיקר בין משרד החקלאות, משרד התעשיה המסחר ותעסוקה ומשרד התחבורה, לבין הפלסטינים, והיא כוללת צוותי עבודה הקשורים למערך רחב מאוד של תחומי עבודה מול הפלסטינים.

שלום שמחון: אני אומר את הדברים כיוון שבזמנו, כמעט בכל משרדי הממשלה קיימו צוותי עבודה משותפים מול הרשות הפלסטינית – וכך צריך להיות – שחיפשו בעיות שקרו עם הזמן, כל הזמן.

שלום שמחון: זה יכול לקרות רק כאשר מדברים עם הצד השני, וזה לא יכול שלא לקרות כשלא מדברים עם הצד השני.

שלום שמחון: גם אם הבעיה כרגע מחריפה מאוד בנושא התוצרת החקלאית, אני רוצה שנדע שטיפול לא נכון בצד השני, הפלסטיני, במערכת שלמה של חיים הקשורה להגנת הצומח, לשירותים הווטרינריים, להדרכת חקלאים בצד השני – גורר בעיה גם בצד שלנו.

שלום שמחון: גם מי שחושב שאפשר לסגור גבולות כאילו הם לא קיימים – וטוב שהצטרף אלינו חבר הכנסת אליעזר כהן – טועה טעות בסיסית גדולה מאוד.

אליעזר כהן: אנחנו נגד ההתנתקות.

שלום שמחון: אני אומר את שלי כפתיחה.

שלום שמחון: אין מושג כזה לחשוב ששמים גדר או מחסום, והכל נעלם כביכול מסביב.

שלום שמחון: כפי שאמרתי, חוסר טיפול נכון בשורה ארוכה של נושאים יכול לגרום נזקים בלתי הפיכים בתוך מדינת ישראל.

שלום שמחון: אם לפני פרק זמן מסוים היתה בעיה של הפרה המשוגעת או בעיה של מחלת הפה והטלפיים בישראל, בל נחשוב שאם לא מטפלים בזה בצד השני זה יהיה בכל מקרה בתוך מדינת ישראל.

שלום שמחון: לכן אני אומר שכל מי שחושב שאפשר לחיות בלי לנהל מערכת חיים תקינה מול הצד השני, גם כאשר הגבולות סגורים, טועה.

שלום שמחון: אין מושג כזה, זה גם לא יכול לקרות.

שלום שמחון: אבל זה גם שובר את שיווי המשקל ביננו לבין הפלסטינים בכל הקשור למה שקורה בתוך השווקים בתוך מדינת ישראל.

שלום שמחון: אני לא רוצה לומר את זה במושגים של החצר האחורית, אבל ללא ספק, מנגנון ויסות העודפים בתוך השוק המקומי במדינת ישראל – בעיקר בתוצרת החקלאית – הוא בעל השפעה ישירה, אם אנחנו יודעים להכניס נכון תוצרת לתוך השטחים.

שלום שמחון: צריך לזכור שמדינת ישראל איננה מדינת מעבר, אלא מדינת קצה.

שלום שמחון: מאחר והיא מדינת קצה, לא כל דבר אפשר להרים כאן באוויר או בים, ולהעביר למדינה אחרת.

שלום שמחון: מבחינת העברת תוצרת וסחורות, גבול פתוח הוא חיוני מאוד למדינת ישראל – כמעט יותר מכל דבר אחר.

שלום שמחון: אחרת, תהיה כאן קריסה של מערכות שלמות.

שלום שמחון: אבל כפי שאמרתי, זה לא משפיע רק על העניין החקלאי, אלא גם על העניין התעשייתי, על סחורות שתקועות במעברים ואי אפשר לשווק אותן או לנייד אותן לשני הצדדים.

שלום שמחון: כמובן, זה גורם נזק גדול גם לתעשיינים וגם לחקלאים – נזק שעשוי להשפיע בתקופה הקרובה גם על מה שיקרה בתוך השווקים במדינת ישראל, וזוהי למעשה מהות הדיון היום.

שלום שמחון: החלטה חד צדדית של מישהו שחושב שהוא סוגר את איזור התעשיה בארז או את מסוף קרני, ובכך הענין נגמר – לא משרתת אותנו בסופו של דבר; נהפוך הוא.

שלום שמחון: אני כבר אומר שזה לא קשור לדעות פוליטיות.

שלום שמחון: לדעתי, כל מי שחושב שעמדתו הפוליטית היא בצד הימני או השמאלי של המפה, ועל פי זה אפשר לנהל את הכלכלה, טועה.

שלום שמחון: גישה זו איננה נכונה לאורך זמן.

שלום שמחון: אלו היו דברים כפתיחה לדיון.

שלום שמחון: כפי שאמרתי, נאפשר לתעשיינים לפתוח את הדיון, ולאחר מכן נעבור לחקלאים – אלא אם מישהו מחברי הכנסת ירצה לדבר.

שלום שמחון: אליעזר כהן: הגישה שלנו היא כלכלית-בטחונית – שילוב של השניים.

שלום שמחון: אתה יודע, כשהייתי שר החקלאות היו מקטרים עליי – למה הוא משתף פעולה יותר מדיי עם הפלסטינים?

שלום שמחון: כל הזמן היו מקטרים כליי.

שלום שמחון: שרון התלונן עליי פעם אחת – למה אתה עובד אתם יותר מדיי?

שלום שמחון: למה אני אומר את זה?

שלום שמחון: כי אין אפשרות אחרת.

שלום שמחון: אין מושג כזה.

שלום שמחון: חבר הכנסת כהן, על-פי ההערכות בתחום התעשייתי, יש סחורות שתקועות בסכום של כ-15 מיליון שקלים.

שלום שמחון: הנזק המצטבר לחקלאים מהחודש האחרון לענף הפירות והירקות במדינת ישראל מוערך בסדר גודל של 50-40 מיליון שקלים.

שלום שמחון: צריך לזכור שמדובר בחבר'ה שכל הזמן חוטפים נזקים – זה לא דבר חדש; הם חוטפים נזקים בנושא העובדים; הם חוטפים נזקים בעובדה שהממשלה מצמצמת את התקציבים ולא מנהלת נכון את המדיניות; הם חוטפים נזקים מכל הכיוונים.

שלום שמחון: כל מי שחושב שמישהו יכול לעמוד בהיקפים מן הסוג הזה בתחילת הדרך, פשוט טועה.

שלום שמחון: כבר היו השקעות בתוך מדינת ישראל שלקחו בחשבון גם את הפלסטינים – זה לא שהם לא לקחו בחשבון את הפלסטינים.

שלום שמחון: כשאתה מחליט לטעת מטע, אתה לא נוטע אותו לשנה, אלא לפרק זמן קצת יותר ארוך, ואתה לוקח בחשבון שמישהו בצד השני יאכל את מה שאתה אוכל.

שלום שמחון: כך גם כאשר החקלאי ברצועת עזה החליט לגדל תות שדה, מלפפונים או הדרים – הוא לוקח בחשבון שמישהו יאכל את זה במדינת ישראל.

אליעזר כהן: או בכווית.

שלום שמחון: או בכווית – כן, אז מה?

שלום שמחון: זה לגיטימי.

שלום שמחון: למה לא? להם אסור לאכול?

שלום שמחון: הקיבה לא יודעת של מי אתה.

שלום שמחון: נעבור למנכ"ל התאחדות המלאכה והתעשיה, צפיה גילת.

צפיה גילת: ראשית, אני חייבת להודות לאדוני על כך שהוא הסכים לקיים דיון בנושא הזה – זה חשוב מאוד.

צפיה גילת: אני מסכימה עם כל הדברים שאמרת במבוא – ולא אחזור עליו.

צפיה גילת: עם זאת, אני חייבת לציין שהמצב הביא לידי כך שהתעשיינים שלנו חייבים לעבוד עם הפועלים בעזה.

צפיה גילת: אין להם ברירה אחרת, והם יסבירו.

צפיה גילת: מתוך הקבוצה הגדולה, הבאתי לדיון רק שלושה בעלי מפעלים, כמדגם, כי הם יכולים להציג את הבעיה שלהם טוב יותר ממני.

צפיה גילת: העניין הוא שיותר משלושה חודשים סחורות שלהם עומדות – בצורה בלתי הפיכה – במחסום ולפני המחסום.

צפיה גילת: 50-40 משאיות עם סחורה עומדות וממתינות למעבר.

צפיה גילת: שינויים בהוראות אריזה גורמים לכך שהם לא יוכלו לארוז אפילו את הדברים – פעם אחת בארגזים בגודל כזה, ופעם אחת בקרטונים בגודל כזה, שלא ניתנים להשגה וצריך לייצר אותם.

צפיה גילת: גם לייצר אותם עולה כסף.

אליעזר כהן: - - -

צפיה גילת: אני מדברת על יציאה מעזה.

צפיה גילת: הם לא מכניסים כרגע שום דבר – אין טעם להכניס, אין בשביל מה.

שלום שמחון: גם כאשר מכניסים זה נתקע שם.

שלום שמחון: יש כ-17 אלף מיכלי פרי שתקועים בצד השני.

צפיה גילת: כרגע הם לא מכניסים כי אין טעם להכניס.

צפיה גילת: אבל כל הסחורה שיושבת שם במשך חודשים ולא מגיעה לכאן גורמת להפרת הסכמים, לסגירת חשבונות בבנקים – לתהליך שהוא בלתי אפשרי לבעל עסק.

צפיה גילת: הייתי שמחה מאוד אם הם יציגו את הדברים, ואם תרשה לי, אבקש מהם לומר את הדברים.

שלום שמחון: בבקשה.

משה צדוק: בוקר טוב.

משה צדוק: שמי צדוק משה, בן 54, יצרן אופנה בישראל.

צפיה גילת: אופנת "בייסיקל", למי שמכיר.

משה צדוק: אולי הבעיה שלי היא בעיה קטנה מול בעיות גדולות של המדינה, אבל לגביי זוהי בעית מדינה, כי אלו הם החיים שלי ושל החברים שעומדים מאחוריי.

משה צדוק: אני יצרן אופנה במשך 30 שנה.

משה צדוק: בהיותי מג"ד בפועל ואב לשלושה לוחמים במילואים באחת היחידות היותר מובחרות בצה"ל, אני מכיר את צורכי הביטחון של צה"ל מחד, ומצד שני – את כלכלת חיי וכלכלת חבריי, העומדים מאחורי גבי ועומדים להתמוטט.

משה צדוק: אני יודע שהזמן שלכם יקר, ולכן אנסה לקצר.

משה צדוק: אם אתבלבל ואערבב בין כמה נושאים, אתכם הסליחה.

משה צדוק: אני לא עובד עם עזה, קודם כל כי אין לי ברירה אחרת.

משה צדוק: אילו הייתי יכול לעבוד בארץ, הייתי עובד.

משה צדוק: ניסיתי, אבל המדינה במודע חיסלה את כל התחום שלי.

משה צדוק: מדובר במתפרות שהיו מפוזרות בקרית גת ובכפרים בצפון.

משה צדוק: אין מושג שנקרא מתפרות במדינת ישראל.

משה צדוק: לכן, מתוך אילוץ, הייתי אמור לעבוד בעזה.

משה צדוק: אבל לא לקחתי סיכון, ועבדתי בארז.

משה צדוק: אני נותן שירותי אופנה לרשתות גדולות, מהמובילות במדינת ישראל, ולא אנקוב בשמות.

משה צדוק: התמקדתי בארז, והחזקתי 190 פועלים פלסטינים.

משה צדוק: קרה מה שקרה בארז, והפניתי את הכל לקרני.

משה צדוק: נכנסתי לקרני, ואז נתפסתי עם המכנסיים למטה בשני המוקדים – ארז וקרני.

משה צדוק: אדוני אמר שיש סחורות חקלאיות בשווי של 15 מיליון שקלים--

שלום שמחון: לא – אמרתי שהנזק שלכם הוא 15 מיליון שקלים.

שלום שמחון: הנזק שלהם הוא 45 מיליון שקלים.

לאה ורון: של טקסטיל ומוצרי חשמל.

משה צדוק: רק אני הקטן עומד עם סחורות בשווי של 1-1.5 מיליון שקלים, שהיו תקועות בעזה ובקרני.

משה צדוק: אדוני הזכיר ואמר שהבעיה איננה חדשה.

משה צדוק: נכון, אני חי עם הבעיה הזאת כבר 30 שנה – הסתובבתי בכל המתפרות.

משה צדוק: אבל יש בעיה אחת קטנה – הבעיה איננה חדשה, אבל היא מתמשכת מאוד, אדוני.

משה צדוק: שלושה חודשים אני תקוע, והאופנה היא היום קצר, מחר ארוך, היום אדום מחר צהוב, ואני נותן שירותי אופנה לאנשים שאני מחוייב להם בחוזה.

משה צדוק: לכן, תאר לעצמך שמה שבניתי במשך 30 שנה – הכל הולך לאיבוד .

משה צדוק: יכול להיות שהבעיות הן טכניות, כמו למשל: משקף קטן או גדול כדי להעביר חבילה קטנה או גדולה.

שלום שמחון: מה שאמרתי הוא שגם אם הגבול יהיה סגור ותהיה התנתקות, מערכת היחסים הכלכלית בינינו לבין הפלסטינים חייבת להיות פתוחה.

שלום שמחון: אין אפשרות לחיות עם מערכת כלכלית סגורה.

שלום שמחון: כל מי שמעריך וחושב שתהליך ההתנתקות והצבת הגדר מנתק את היחסים הכלכליים בינינו לבין הפלסטינים, טועה ומטעה.

שלום שמחון: אין שום אפשרות.

שלום שמחון: מה שקורה בצד שלהם משפיע על מה שיקרה בצד שלנו; מה שאנחנו נעשה בצד שלנו ישפיע על מה שקורה בצד שלהם.

שלום שמחון: לכן, הציפיה היא שהשרים – ובעיקר המשרדים הכלכליים – יבינו את הענין הזה ויפתחו תוכניות המאפשרות מעבר חופשי של תוצרת חקלאית ותעשייתית לשני הצדדים.

שלום שמחון: אם תרשה לי, נעשה אתך הפסקה, ואבקש מגיורא סלע לתת מושג או שניים על מה שקורה בענף הפירות.

גיורא סלע: שמי גיורא סלע, ואני מנכ"ל ארגון מגדלי הפירות.

גיורא סלע: ענף הפירות בנה את עצמו במשך השנים לספק תוצרת גם למגזר הפלסטיני, בעיקר בעזה ובגדה.

גיורא סלע: כפי שאמר חבר הכנסת שלום שמחון, במשך השנים היו תקופות של יום או יומיים בהן המעבר היה סגור, ועם זה הסתדרנו.

גיורא סלע: בחודשים האחרונים, המעבר סגור כמעט 61 יום למעבר של תוצרת חקלאית, בעיקר פירות.

גיורא סלע: זה אומר שקרוב ל- 25% מסך כל הפירות שחקלאי המדינה מגדלים לא עברו.

גיורא סלע: התוצאה היא הצפת השוק המקומי שלנו, והתוצאות הסופיות הן ירידה במחירים.

גיורא סלע: אלו הם מחירי הפסד לחקלאים, ואנחנו לא יודעים כרגע לאמוד את הנזק, כי הוא מתמשך ומצטבר.

גיורא סלע: נכון להיום, מדובר על נזק ישיר למגדלי הפירות שעומד על כ-45 מיליון שקלים.

גיורא סלע: אם הנושא הזה ימשיך להיות סגור – ואנחנו נכנסים לתקופה של פרות נוספים, כמו: מנגו, שהצריכה שלו גבוהה מאוד במגזר הערבי, ואפרסמון שעוד מעט יגיע--

אבשלום וילן: בננות.

גיורא סלע: לגבי בננות, הנזק הגדול כבר היה אחורנית.

גיורא סלע: אנחנו עדים לקריסה של משקים חקלאיים, ואני לא צריך לתת כאן הרצאה על ציונות – כולם יודעים שחקלאות זה לא רק לספק תוצרת חקלאית.

גיורא סלע: אבל מישהו למעלה צריך להבין שאם החקלאים לא ישרדו, הנושא הזה יהיה קשה לעם ישראל.

גיורא סלע: אני מעריך שיהיו עוד עשרות אלפי מובטלים.

גיורא סלע: אני חושב שמישהו צריך להבין שעל כל חקלאי במדינת ישראל, 20 אנשים נוספים נותנים לו שירותים.

גיורא סלע: אם לא יהיו חקלאים, גם אותם נותני שירותים לא יתקיימו – מדובר באריזות, בחומרי הדברה ובכל מי שנותן שירותים לחקלאות.

גיורא סלע: מישהו באוצר צריך להבין את המשמעות של הנושא הזה.

שלום שמחון: חבר הכנסת אבשלום וילן, יושב ראש הלובי החקלאי, בבקשה.

אבשלום וילן: אני מודה שלא פעם ולא פעמיים אני לא מבין את מערכת השיקולים, ושיקולי ביטחון לחלוטין לא זרים לי.

אבשלום וילן: אני חושב שיש כאן כשל מערכתי, כאשר מקבלי ההחלטות – במודע ובמוצהר ובחוסר הבנה מוחלט של שיקול כולל – רואים רק התחום הצר שלהם.

אבשלום וילן: רק כמות המכתבים שאני שלחתי לשר הביטחון בנושא, שכיהן קודם כרמטכ"ל.

אבשלום וילן: ואני אומר: תהרוג אותי, מה מסכן את הביטחון במשאית בננות?

אבשלום וילן: גם אם אתה עושה סגר, גם אתה מפעיל בקרני את כל הדברים האחרים?

אבשלום וילן: מה הבעיה להעביר את זה?

אליעזר כהן: - - -

אבשלום וילן: פעם אחר פעם מחנכים, רוצים להראות דווקא – אלף ואחד שיקולים, שהשורה התחתונה שלהם היא שכל הצדדים סובלים.

אבשלום וילן: אני לא יודע לאן נעלם השכל היהודי הפשוט, השכל הישר.

אבשלום וילן: לצערי, במחסומים, בתקופות קשות של פיגועים, השכל הישר נעלם.

אבשלום וילן: חבר הכנסת כהן, זה לא שייך בכלל למה נכנס ולא יוצא.

אליעזר כהן: - - - שיקולים ביטחוניים.

אבשלום וילן: אני בכלל לא רוצה להיכנס ולדבר על איך יצאו במכולה, ומה היה – תעזוב אותי עם כל הסיפורים האלה, כי אם נתחיל לא נגמור, וזה לא יהיה לתפארת מדינת ישראל.

אבשלום וילן: זה בוודאי לא שייך למיכלית מנגו או בננות, או לחבילת טקסטיל שהוא צריך להעביר.

אבשלום וילן: לחלוטין לא שייך.

אבשלום וילן: לצערי, פעם אחר פעם אין עם מי לדבר.

אבשלום וילן: תראה מה שקורה כאן.

אבשלום וילן: יש כאן עכשיו מפולת טוטלית, וכולם אומרים: מה הבעיה-מה הבעיה.

אבשלום וילן: יש לנו שר חקלאות גאון הדור, ששם עכשיו מודעות בעיתונים וקורא לאנשים לקנות בשווקים – יש לך בשקל, בשני שקלים.

אבשלום וילן: בעוד שלושה חודשים – ושטרסלר כבר כותב את זה, ולא אני – זה יקפוץ ל-15 שקלים לקילו.

אבשלום וילן: יהיו כאן צרחות, ויכנסו ישיבת ממשלה דחופה להביא עגבינות מטורקיה, ואתה תשאל: תגיד, הבננות האלה כבר שתו את כל המים?

אבשלום וילן: למה לא מוכרים אותם?

אבשלום וילן: יש כאן כשל מערכות, ועם טיפה שכל ישר ותבונה ניתן היה לפתור את הבעיה ב-80%.

שלום שמחון: תודה.

שלום שמחון: מאז שערוץ הכנסת קיים, אני צריך להיות גם במאי.

שלום שמחון: מר צדוק, נאלצתי לעבור ממך לגיורא סלע כדי שהחקלאים יהיו בפנים.

שלום שמחון: אם כן, אני מתנצל בפניך.

שלום שמחון: אם אתה רוצה להשלים, אתה יכול.

שלום שמחון: לאחר מכן אני רוצה לעבור למתאם הפעולות בשטחים.

איתן כבל: דע לך שזוהי עבודה נוספת, ואסור לנו.

קריאה: זוהי השלמת הכנסה.

משה צדוק: עמדתי על התוצאה שנגרמה לי ולחבריי: הנזקים הם בלתי הפיכים וכבדים ביותר.

משה צדוק: כפי שהתחלתי להגיד: היום זה צהוב, מחר זה אדום; היום זה קצר, מחר ארוך.

משה צדוק: אני מבקש לפעול להקל בעניין – כי בלי לפגוע בכבודן, אני תלוי בחסדים של חיילת או שתיים שעומדות ומודדות 40 ס"מ או 41 ס"מ.

שלום שמחון: אני רוצה שננסה לעשות סדר.

שלום שמחון: אני מבין שהגורמים הפעילים המרכזיים במערך הזה הם רשות שדות התעופה, שמפעילה את המסוף, ומשרד החקלאות ומשרד התמ"ת – שני גורמים מרכזיים שעוסקים בנושא התוצרת.

צפיה גילת: גם משטרת ישראל, שקובעת - - -

אליעזר כהן: מה עם ביטחון וחקלאות?

שלום שמחון: אמרתי – משרד התמ"ת, החקלאות ומתאם פעולות הממשלה בשטחים.

שלום שמחון: בחקלאות יש כמובן את יחידת הפיצו"ח שפעילה שם, ונאפשר לכולם לדבר.

שלום שמחון: אני מבקש לדעת מה קורה משני הגורמים – מתאם פעולות הממשלה בשטחים ורשות שדות התעופה.

שלום שמחון: לאחר מכן נעבור למשרדי החקלאות והתמ"ת.

סא"ל יצחק גורביץ: אני ראש ענף כלכלה ותיאום פעולות בשטחים.

סא"ל יצחק גורביץ: לא אכנס להיבטים הבטחוניים – יש כאן מומחים ממני, מרשות שדות התעופה.

סא"ל יצחק גורביץ: רק לדעתי, יש טעם לפגם מהעובדה שמשטרת ישראל לא הוזמנה, כי הם אלו שבפועל מטילים את המיגבלות, ורשות שדות התעופה תוכל להסביר זאת טוב ממני.

סא"ל יצחק גורביץ: מלבד ההבטים של סחורות הטקסטיל, התעשיה והחקלאות שלא עוברות, יש לנו בעיה קריטית יותר עם העובדה שקרני לא פועל: הגורמים ההומניטריים הבינלאומיים – WFP (ארגון המזון העולמי) ואונר"א, שנותנים מזון לכמיליון נפש בתוך עזה – לא מסכימים להכניס את המכולות שלהם עם הקמח, הסוכר והשמן, מאחר ואי אפשר להוציא את המכולות החוצה, ובסופו של דבר הם לא מסכימים להכניס.

אליעזר כהן: מאיפה זה מגיע?

אליעזר כהן: מהנמלים שלנו?

סא"ל יצחק גורביץ: זה מגיע מהנמלים שלנו – מאשדוד - - - הבעיה היא לא בכניסה של הסחורות – ורשות שדות התעופה יכולים להסביר זאת טוב יותר – אלא במיגבלות שיש על יציאת הסחורות.

סא"ל יצחק גורביץ: בסופו של דבר, ביחד עם הפיקוד מנסים לעשות הכל כדי לאפשר תנועה של חלק מהדברים, תחת המיגבלות הקיימות.

סא"ל יצחק גורביץ: בנושאים ההומניטריים הגענו להסדר גם עם רשות שדות התעופה, לפיו נפרק את המכולות, נכניס אותן במשטחים, רק שייכנס מזון לתוך הרצועה.

סא"ל יצחק גורביץ: זה לא רץ כמו שצריך, אבל לפחות משהו מתאפשר.

סא"ל יצחק גורביץ: למעשה, יש מספר התראות, והיתה כבר פעילות של צה"ל נגד אותה התראה ספציפית לגבי קרני, אבל עדיין ההתראה קיימת.

סא"ל יצחק גורביץ: לפני שבועיים היתה פעילות ביום שישי, אבל עדיין היא רלוונטית.

שלום שמחון: האם מישהו מכתיב לכם לאחרונה שינוי במדיניות שהיתה עד עכשיו?

סא"ל יצחק גורביץ: לא.

סא"ל יצחק גורביץ: המדיניות הביטחונית היא יותר עניין של משטרת ישראל – לא אצלנו, בתיאום פעולות בשטחים, וכמעט שלא בצה"ל.

סא"ל יצחק גורביץ: מי שמגביל את התפקוד של רשות שדות התעופה, את מסוף קרני, זה ההנחיות של משטרת ישראל.

אבשלום וילן: סליחה, לא נולדנו היום.

אבשלום וילן: ישנה התראה שמגיעה מגורמי הביטחון, קרי: שב"כ שמרכז את הפעולה הזאת.

אבשלום וילן: השב"כ מעביר למשרד ראש הממשלה, שהוא זה שמתאם.

אבשלום וילן: אבל על מתאם הפעולות בסופו של דבר אחראי שר הביטחון.

אבשלום וילן: משרד הביטחון מדבר עם משטרת ישראל.

אבשלום וילן: סליחה, מי שבסופו של דבר מקבל את המודיעין ומקבל החלטה להוריד התראה, זה שר הביטחון.

לאה ורון: לכן ביקש ממני סא"ל גורביץ להזמין גם את פיקוד דרום.

לאה ורון: אגב, הוא לא אמר לי מילה על המשטרה.

לאה ורון: אבל לגבי פיקוד דרום, באמת הדגשנו שחשוב מאוד שיהיו נציגים בהמשך לשיחה של סא"ל גורביץ.

שלום שמחון: אם היית אומר שהגורם הדומיננטי לקביעת המדיניות בנושא הוא משטרת ישראל, הייתי דואג שהיא תהיה כאן.

סא"ל יצחק גורביץ: הנציגים של רשות שדות התעופה - - -

צפיה גילת: זה לא מה שהמשטרה אומרת.

צפיה גילת: המשטרה אומרת שהם אחראים על האריזות ועל דרך העברת הסחורות.

צפיה גילת: הם לא אחראים במקום על מה יעבור קודם ומה יעבור אחר כך.

צפיה גילת: זה משיחה שלי עם ראש אג"מ במשטרת ישראל.

צפיה גילת: גם ראש אג"מ וגם ראש מחלקת חבלה – שניהם אמרו את אותו הדבר.

שלום שמחון: תודה.

שלום שמחון: רשות שדות התעופה נמצאים כאן?

אבי זיו: כן.

שלום שמחון: בבקשה.

אבי זיו: מהי השאלה?

שלום שמחון: מה השאלה?

שלום שמחון: הכל בסדר.

לאה ורון: למה הסחורות לא עוברות.

אבי זיו: רשות שדות התעופה עובדת על פי החלטת ועדת שרים לענייני ביטחון ב/190.

אבי זיו: הגורם המנחה את רשות שדות התעופה לבידוק הבטחוני הוא משטרת ישראל.

אבי זיו: משטרת ישראל מקבלת את המודיעין משב"כ מ- - - לגבי קרני ספציפית, שלושה גורמי ביטחון חברו יחד בגלל ההתרעה שציין איש מתפ"ש – השב"כ, משטרת ישראל ואלוף הפיקוד מטפלים היום באופן אישי בקרני, משום שאין להם משהו אחר לעשות אז הם מטפלים רק בקרני.

אבי זיו: ההתראה בקרני היא כזו שעם כל הצער והכאב כאזרח, לגבי האנשים שיושבים כאן, חוץ מלהזכיר להם דבר קטן – מי שעובד שם בקרני זה חבר'ה צעירים שיכולים להיות ילדים של כולנו.

אבי זיו: עם כל הצער והכאב, חיי אדם לא שווי ערך לכסף, עם כל הכבוד.

אבי זיו: כרגע, נכון להיום, ההתראות הן כאלה שכנראה אינן מאפשרות למשטרת ישראל או למי שמקבל את ההחלטה לקחת איזשהו סיכון מחושב – אם לכך כיוונת, אדוני חבר הכנסת וילן.

אבי זיו: כנראה שזהו המצב.

אבי זיו: אפשר לפנות לצבא, לאלוף הפיקוד – אני מבין שבכל יום חמישי מתבצעת הערכת מצב אצל שר הביטחון עם צמרת צה"ל, השב"כ והמשטרה.

אליעזר כהן: כל יום חמישי?

אבי זיו: למיטב ידיעתי.

אליעזר כהן: אני מניח שלא דנים שם רק בקרני.

סא"ל יצחק גורביץ: הנושא הזה עולה כל יום חמישי.

אבי זיו: לעניות דעתי, נכנסנו למארב אסטרטגי של הפלסטינים, ואני לא איש פוליטי, ופוליטיקה לא מעניינית אותי.

אבי זיו: נכנסנו למארב אסטרטגי בהבט התקשורתי, כי מי שמנע את העברת הפירות והירקות לתוך הרצועה זה הפלסטינים, ולא מדינת ישראל.

אבי זיו: נקודה.

אבי זיו: וזה בכלל לא חשוב אם זה 40 ס"מ או 30 ס"מ.

אבי זיו: כי איך להכניס סחורה אנחנו יודעים.

אבי זיו: יושב כאן יואב אורן, ראש אגף התפעול של רשות שדות התעופה, שמצויים בידיו נתונים מדוייקים מתחילת השנה כמה סחורות עברו בקרני – עם ההתראות ועם הסגירות – ותשפטו בעצמכם מה שקורה.

אבי זיו: לא שווה חיי אדם לכסף.

אבי זיו: נקודה.

שלום שמחון: בבקשה, הצג את עצמך.

דוד ברוך: שמי ברוך דוד, אני חקלאי ומעביר הרבה סחורות בקרני.

דוד ברוך: אני מבלה כשמונה חודשים בקרני ביומיום.

דוד ברוך: כל הבעיה בקרני היא שלפלסטינים היום יש להוציא אלינו בטטה ותפוזים לירדן.

דוד ברוך: יש להם בערך 500 טון תפוזים, ובטטה יש להם אולי פול וחצי או פול ביום.

דוד ברוך: תמורת זה – להוציא להם 40 ס"מ, 80 ס"מ.

דוד ברוך: היום דיברתי עם סגן מנהל מסוף קרני, והוא אמר לי: יש לנו פתרונות בטיחותיים להוציא את זה.

דוד ברוך: כלבים מריחים עד 1.60 מ'.

דוד ברוך: המשטח הוא 8.

דוד ברוך: מה שהם רוצים מהפלסטינים זה להוציא אותם בתוך ה-40 – זה 2.

דוד ברוך: על כל משטח לשים 8 משטחים.

דוד ברוך: הם לא יכולים לעשות את זה, הם לא רוצים לעשות את זה.

דוד ברוך: ומול זה בא הפרנציפ של לא להכניס פירות שלנו.

דוד ברוך: רק מול זה.

דוד ברוך: אם יכניסו את הבטטה והתפוזים האלה מהצד הפלסטיני, אנחנו נכניס פירות.

דוד ברוך: יכולנו להכניס כבר חודש פירות - - -

שלום שמחון: אני רוצה להבין: אתה למעשה אומר שצריכה לצאת תוצרת חקלאית מרצועת עזה לנסיכויות, ומישהו מעכב אותה.

שלום שמחון: אם היא היתה יוצאת, היתה יכולה להיכנס התוצרת הישראלית.

דוד ברוך: באותו יום.

דוד ברוך: חבר הכנסת שמחון, אנחנו מוציאים תפוזים כבר כמה שנים.

דוד ברוך: ירקות אנחנו מוציאים הרבה שנים.

דוד ברוך: אם היתה שנת שמיטה עכשיו, זה לא היה קורה בעולם.

דוד ברוך: בחיים לא היה קורה שלא היינו מוציאים ירקות.

דוד ברוך: אם היתה שנת שמיטה – חבל לכם על הזמן.

דוד ברוך: אני אומר לך דברים שאני חי אותם.

שלום שמחון: אתה נמצא שם כל הזמן – למי יש אינטרס לעכב את יציאת התוצרת שלהם?

דוד ברוך: 40 ס"מ.

דוד ברוך: דיברתי עם מפקד החבלה של משטרת ישראל – הוא נתן את ההוראה של ה-40 ס"מ.

דוד ברוך: זוהי ההוראה היחידה.

דוד ברוך: מפקד החבלה במטה הארצי, שלא נמצא עכשיו בארץ, הוא מי שנתן את ההוראה של ה-40, ואין לו תשובות על כך.

דוד ברוך: יש לנו שם כלבים שהוציאו משטחים.

דוד ברוך: בירקות לא היו בעיות עם הפלסטינים אף פעם.

דוד ברוך: הם שומרים על הקטע הזה, כי זה קטע שמביא להם פרנסה.

דוד ברוך: הם מוציאים ירקות אלינו.

דוד ברוך: עכשיו אין להם מה להוציא אלינו, כי הירקות אצלנו הם אפס כסף.

דוד ברוך: מה שיש להם זה קצת בטטה והתפוזים האלה לירדן – 500 טון – שאפשר להוציא אותם ב-100 דרכים.

דוד ברוך: זה היה פותר לנו את הבעיה של הפירות.

דוד ברוך: אנחנו היינו מכניסים לשם פירות כל יום – 400-500 טון פירות.

דוד ברוך: זה המון.

שלום שמחון: אתה למעשה אומר שיש הורדת ידיים?

דוד ברוך: משחקים של ילדים קטנים.

דוד ברוך: אני מתקשר כל בוקר למנהל המסוף ואומר לו: להביא את הגננת או לא להביא את הגננת?

מיכאל זאבי: שמי מיכאל זאבי מ"כיתן".

מיכאל זאבי: העובדות הן כאלה שיותר מחצי הייצור שלנו הם ארז וקרני.

מיכאל זאבי: אתם יודעים כמה זמן הדברים הללו נסגרו בהדרגה, וזה בא אחד אחרי השני.

מיכאל זאבי: המשמעות היא שהולכים לעצור את המפעל בדימונה.

מיכאל זאבי: אי אפשר לייצר בד ולא לתפור אותו.

מיכאל זאבי: יש אחורנית מלאי לששה חודשים קדימה.

מיכאל זאבי: זהו – נגמר, אין חומר גלם.

מיכאל זאבי: אנחנו מעסיקים 350 דימונאים, והחברה מתלבטת התלבטות גורלית.

מיכאל זאבי: זוהי המלחמה על הבית, על 350 דימונאים ועל 130 עובדים בנצרת.

מיכאל זאבי: זה המצב.

מיכאל זאבי: הקמנו מתפרה בנצרת, וכולם מכירים את העלויות בדימונה – אי אפשר לגדול יותר מזה בעלויות.

מיכאל זאבי: יש לנו מתפרה אחת נוספת שמייצרת בירדן, ובגלל השוק האירופי היא מוגבלת במה שאנחנו יכולים לתפור שם, כדי שיהיה מותר לייצא.

מיכאל זאבי: כיתן מייצאת 80% מהתוצרת שלה, זה כבר לא שוק מקומי.

מיכאל זאבי: הכי מסוכן זה פקס שהגיע אתמול מהלקוח הכי גדול בארה"ב, שאמר: חברים, אתם מאחרים באופן מופרז ומוגזם – מה שלא קרה לכיתן ב-50 השנים שהיא קיימת – ואתם על הכוונת שלנו.

מיכאל זאבי: קיבלנו פקס כזה בשביתת הנמלים, והצלחנו לשרוד ולעבור אותו.

מיכאל זאבי: למי שמכיר את האמריקאים, אחרי הפקס הזה בא השלב של ביטול הזמנות.

מיכאל זאבי: זוהי המשמעות.

מיכאל זאבי: אבל לא באתי לקטר; אני רוצה גם להציע הצעה.

שלום שמחון: לפני ההצעה שלך, יש איזשהו גורם במשרד התמ"ת שאתה מדבר איתו ופונה אליו?

מיכאל זאבי: כל יום, כל היום.

מיכאל זאבי: אני מתבייש להגיד שאתה מקשיב לי בנימוס רב יותר.

מיכאל זאבי: אין עם מי לדבר.

אבשלום וילן: הרמת טלפון לבייגי'ין?

מיכאל זאבי: אני לא מתבייש להגיד שכל הצמרת של כיתן בילתה בשבועיים האחרונים בבייג'ין.

מיכאל זאבי: מה לעשות?

מיכאל זאבי: חבר'ה, זאת המציאות.

קריאה: השר נמצא בבייג'ין.

מיכאל זאבי: כיתן מוכנה להרים כפפה, ואני חושב שאני יכול לדבר בשם הטקסטיל כולו.

מיכאל זאבי: זה יביא לעשרות מאות רבות של עובדים לחזור לעבודה עברית.

מיכאל זאבי: אני מציע: בנצרת אנחנו מעסיקים 80 עובדים, אנחנו מוכנים לגדול ב-30 עד 40 עובדים, עם המרה של הבטחת הכנסה של נשים שמקבלות הבטחת הכנסה.

מיכאל זאבי: שיתנו לנו שנתיים קדימה את הבטחת ההכנסה של מובטלות מנצרת, ונקלוט אותן לנצרת.

אליעזר כהן: אלו הם עובדים ישראלים?

מיכאל זאבי: כן.

מיכאל זאבי: אני מרחיק לכת יותר: בקרני יש לנו 150 תופרות.

מיכאל זאבי: אני מוכן לקלוט 100 תופרות בדימונה, בתמורה לסיוע של 2,000 שקלים.

מיכאל זאבי: אין מה לעשות – אם רוצים לשרוד, זהו המחיר.

מיכאל זאבי: שיעזרו לנו קצת במסגרת השקעות להרים מתפרה.

מיכאל זאבי: חבר הכנסת שמחון, אני לא יודע איך אתה הולך ומתגלגל עם זה קדימה--

שלום שמחון: את האמת אני אגיד לך – אני לא יודע.

שלום שמחון: מערכת אטומה, לא מבינה את העניין, לא אכפת לה.

מיכאל זאבי: כתב אולמרט: בגין סגירת ארז, אני מוכן לתת 2,000 שקלים לכל ישראלי שיקח ויקלוט עובד ישראלי במקום פלסטיני בארז.

מיכאל זאבי: את הכפפה הוא זרק, אנחנו לוקחים אותה.

מיכאל זאבי: לא המצאתי את הגלגל.

מיכאל זאבי: אם אני מסכם: החיים של כיתן בסכנה.

מיכאל זאבי: אני לא צריך לפרט את המשמעויות בדימונה ובנצרת, ואת ההשלכות על התעשיה בכלל – עוד שריד ופליט של תעשיית הטקסטיל במדינת ישראל.

שלום שמחון: תודה רבה.

צפיה גילת: ראשית, זוהי הצעתנו להמשך-יבוא.

צפיה גילת: אבל יש מצב עכשווי, ולא היינו פונים לוועדה אילו רק העניין הבטחוני היה על הפרק.

צפיה גילת: אנחנו חושבים שיש גם בעיה טכנית – יש כשל טכני.

צפיה גילת: דיבר על כך חבר הכנסת וילן לפני כמה דקות.

צפיה גילת: יש שם אפשרות לפתור את המהלך הזה של אותן סחורות, שיושבות בצד השני וצריכות לחזור אלינו.

צפיה גילת: המכונות לשיקוף קטנות מדיי.

צפיה גילת: הצורך בשיקוף של 40 ס"מ על 60 ס"מ הוא מהלך של צו, שאי אפשר להעביר דרכו סחורה של יותר מ-200 שקלים ביום.

צפיה גילת: זהו דבר שצריך לפתור אותו כאן ועכשיו.

צפיה גילת: אולי הוועדה המכובדת הזאת תבקר במקום, ותראה במחסום עצמו מה קורה שם; איך אפשר לשנות ולשפר את דרך ההעברה, כי העניין הוא טכני.

צפיה גילת: את זה אומרים גם המשטרה וגם השב"כ.

שלום שמחון: תודה.

שלום שמחון: ניתן את רשות הדיבור בהמשך גם ליחידת הפיצו"ח.

יעקב בוסיאן: שמי יעקב בוסיאן, אני מנכ"ל חברת אמבי ג'ינס.

יעקב בוסיאן: החברה קיימת 30 שנה, ואנחנו יצרנים ויצואנים של מכנסי ג'ינס.

יעקב בוסיאן: אנחנו עושים ייצוא שנתי של מעל 5 מיליון דולר בשנה.

יעקב בוסיאן: בנוסף, אני יזם בקרני – קיבלתי תעודה מהמדינה, שהשאירה אותי כיזם באיזור התעשיה של קרני.

יעקב בוסיאן: עד לפני חודש וחצי יכולנו להוציא סדר גודל של 1,800 ארגזים המכילים כ-20 אלף מכנסיים, בשלוש שעות.

יעקב בוסיאן: מזה חודש וחצי, הממוצע שהוצאנו הוא 50 ארגזים ביום, כאשר בכל יום אנחנו צריכים לקחת משאית ולהמתין עד שיחליטו אם המסוף ייפתח או לא, מכיוון שזהו סוד צבאי; אי אפשר לדעת מלכתחילה אם זה ייפתח או לא.

יעקב בוסיאן: צריך למשוך קונטיינר מהנמל ולהכין אותו למשלוח, צריך לבוא עם משאית, ואחר כך צריך לחזור ריקים.

שלום שמחון: הכל חלם.

יעקב בוסיאן: אתם לא מכירים את המציאות.

יעקב בוסיאן: אתם מדברים על מדיניות, ואתם לא יודעים שאת המדיניות מנהל הילד הקטן הזה שעומד ליד המשקף.

יעקב בוסיאן: אם הוא רוצה, שני ארגזים יעברו.

יעקב בוסיאן: אם הוא לא רוצה, הוא יחזיר אותם כי הגובה שלהם הוא 42 ס"מ ולא 40 ס"מ, או כי שלחו בשני משטחים ברצף.

יעקב בוסיאן: ביום אחר יכולים להעביר 40 ארגזים בבת אחת.

יעקב בוסיאן: זה לא שיקול בטחוני.

יעקב בוסיאן: משיקולים בטחוניים בלבד ולצורך קדושת חיי אדם, היו צריכים גם לסגור את הקניונים ולאסור את הכניסה לאוטובוסים, ולא עושים את זה.

יעקב בוסיאן: יש לי כרגע יותר מ-100 אלף מכנסיים שאני צריך להוציא לייצוא לארה"ב.

יעקב בוסיאן: העסק שלי מתמוטט, ההזמנות הולכות ומתבטלות.

יעקב בוסיאן: קיבלתי עזרה אדירה מהמסוף ברפיח, שהסכים לכך שאני אוציא סחורות דרך מצרים, וכך הן יגיעו לארה"ב.

יעקב בוסיאן: אבל זה היה באופן חד פעמי.

יעקב בוסיאן: משטרת ישראל מתנגדת לכך שזה יימשך.

יעקב בוסיאן: אין עם מי לדבר בכלל.

שלום שמחון: אולי תעשה איזו מנהרה.

יעקב בוסיאן: תראה, אתה יכול לצחוק, אבל אני אומר לך--

שלום שמחון: אני לא צוחק, אני צוחק כי עצוב לי.

דוד ברוך: אנשים משביתים את המדינה בשביל 100 שקל.

יעקב בוסיאן: המכס ידרוש ממני את הכסף על המסים הטמונים שם, שאני לא מצליח להוציא.

יעקב בוסיאן: ומשטרת ישראל, שצריכה לדאוג לאינטרסים האישיים שלי כאזרח, נותנת לרכוש שלי להירקב שם, ולא נותנת לו לצאת.

שלום שמחון: תודה.

עמרם מצנע: יש לי שאלה שאני לא מצליח להבין: הלא מסוף קרני נבנה כך שהפועלים שמגיעים מעזה עוברים איזושהי ביקורת בכניסה.

יעקב בוסיאן: קרני זה לסחורות בלבד.

יעקב בוסיאן: אין מגע עם הפלסטינים.

יעקב בוסיאן: כל איש ביטחון ימצא אלף דרכים כדי להוציא משם את הסחורות.

שלום שמחון: משרד החקלאות, בבקשה.

אורי מדאר: שמי אורי מדאר, תאום הפעולות בשטחים, יחידת החקלאות.

אורי מדאר: אני מבקש לתת תמונת מאקרו לגבי כל התהליכים שקורים – החקלאות-ישראל-רצועת עזה.

אורי מדאר: בגדול, מאז תחילת האינתיפידה קיים תהליך של צמצום הדרגתי אבל ברור בקשרים ביננו לבין הפלסטינים.

אורי מדאר: איפה אנחנו רואים את זה?

אורי מדאר: בירידה בכמויות הסחורות שעוברות במעבר קרני.

אורי מדאר: אם נסתכל על שנת 2001, ונושא הפירות הוא שמעניין אותנו, עברו מישראל לרצועה 58 אלף טון.

אורי מדאר: בשנת 2002 היתה ירידה ל-52 אלף טון, ובשנת 2003 הירידה היא מהותית – 33 אלף טון בלבד.

אורי מדאר: כלומר, אנחנו מבחינים בירידה.

אורי מדאר: התהליך הוא גם הפוך – גם ביציאת הירקות.

שלום שמחון: מה אתה מנסה להגיד?

אורי מדאר: קודם כל אני רוצה לומר שאנחנו צריכים לראות את כל התמונה.

אורי מדאר: נכון שכרגע יש משבר, אבל קודם כל בואו נראה את התמונה.

אורי מדאר: שהציבור יידע במה מדובר.

עמרם מצנע: זו לא תמונה שנוצרה, הוואקום היא תמונה שאנחנו שותפים ליצירתה.

שלום שמחון: מר מדאר, אני לא רוצה ללכת למקום שאליו אתה מוביל אותי, ואני אגיד לך גם למה: אני יכול להסביר לך הסברים אחרים לחלוטין לכך שבשנת 2003 נכנסה פחות תוצרת לעזה.

שלום שמחון: אתה רוצה שאני אגיד לך?

שלום שמחון: אל תסביר לי הסברים אידאולוגיים – זה לא עובד.

שלום שמחון: כרגע התוצרת תקועה, והיא לא עוברת לעזה.

אורי מדאר: זה לא הכיוון שלי בכלל; להיפך.

אורי מדאר: הנושא הבא שאני רוצה לדבר עליו לאחר תמונת המאקרו הזאת הוא: מדוע אנחנו צריכים את הקשרים החקלאיים הללו עם הפלסטינים – מהי החשיבות בקיום הקשרים הללו עם הפלסטינים.

אורי מדאר: ראשית, בגלל המצב העובדתי, לפיו אנחנו נמצאים תחת מעטפת חקלאית אחת.

אורי מדאר: כלומר, אנחנו נמצאים תחת מעטפת חוקית שהיא תוצאה של הסכמי פריז, שלמעשה מחייבת אותנו ואותם.

אורי מדאר: בואו לא נשכח את הדבר הבסיסי הזה.

שלום שמחון: בסדר, אז מה אתם עושים?

שלום שמחון: אני רוצה לדעת מה אתם עושים.

אורי מדאר: כשם שחלים עליהם חוקי הגנת הצומח וחוקי הווטרינריה בישראל, כך אנחנו לא יכולים שלא לאפשר שיווק הדדי ביננו ובינם.

אורי מדאר: כלומר, אני דווקא מחייב את המשך הקשרים החקלאיים הללו.

אורי מדאר: איך זה עוזר לנו?

אורי מדאר: ראשית, זה עוזר לנו בפתרון עודפים בתחומי הפירות – וזהו דבר שידוע לכולנו.

שלום שמחון: הבנתי.

שלום שמחון: מר קליגר, אתה מנהל יחידת הפיצו"ח.

שלום שמחון: אתה יכול להגיד לי מה אתם עושים כדי שהתוצרת הזאת תיכנס?

שלום שמחון: יש לך הנחיות אחרות שלא להכניס את התוצרת?

שלום שמחון: תגידו לנו מה אתם עושים.

קריאה: אני יכול - - -

שלום שמחון: לא, אל תתערב.

שלום שמחון: נראה לי שזה עובר לדיון אקדמי.

שלום שמחון: משרדי הממשלה ישנים, כולם ישנים והכל בסדר.

שלום שמחון: רק בטחון פנים לא עובד לפי מה שאמרו כאן.

שלום שמחון: אתה יכול להגיד לי מה אתם עושים?

רואי קליגר: ראשית, הנחנו כאן על השולחן איזשהו מפרט שמציג תמונת מצב – התחל בהסכם פריז, שמדבר על הדדיות בין ישראל לבין הרשות הפלסטינית, וכל הסחר החקלאי.

רואי קליגר: שנית, ידענו בעבר וגם היום – ביכולת מועטה, ותיכף נגע בכך – לנהל משברים ביננו לבין הפלסטינים, כשהפלסטינים לא פעם ממנפים את הפירות כדי להשיג הישגים מדיניים.

רואי קליגר: גם את זה עברנו – ובהצלחה.

רואי קליגר: לגבי הנושא החקלאי, חשוב לציין שעל פי נתונים של רשות שדות התעופה, מעבירים במעבר קרני כ-145 אלף משאיות בשנה, כאשר 17% מתוכן הם בנושא חקלאות.

רואי קליגר: אני לא רוצה להרחיב, כי רשמתי במפרט את הנתונים ואת הערכים הכלכליים שקיבלנו ממועצת הפירות והמגדלים, בכדי להבין את הנזק הגדול.

רואי קליגר: מה משרד החקלאות עושה?

רואי קליגר: ראשית, משרד החקלאות ושר החקלאות עושים הרבה מאוד בכדי לפתור את המצב הזה, אבל לא הכל בידיים שלנו.

רואי קליגר: יש הנחיות מחמירות מאוד של אגף החבלה במשטרה, כפי שנאמר כאן.

שלום שמחון: מה קרה שהמשאיות הללו תקועות?

שלום שמחון: משרד החקלאות עושה הרבה, משרד התמ"ת עושה הרבה – אבל העסק תקוע.

רואי קליגר: לצערי הרב, כפי שנאמר כאן, ישנה אכן הנחיה מאוד-מאוד מחמירה של אגף חבלה של המשטרה, שניזונה כמובן מהערכות מודיעין, שב"כ ופיקוד דרום.

רואי קליגר: אנחנו חלילה לא מזלזלים.

רואי קליגר: כולנו אזרחי מדינת ישראל, החרדים בקנאות רבה לבטחון כולנו.

רואי קליגר: אבל לטעמי, גם כמג"ד במילואים בצבא ההגנה לישראל, אני חושב שכפי שנהגנו בעבר, אנחנו צריכים גם לקחת אחריות ומידה מסויימת של סיכון.

רואי קליגר: נאמר כאן, ובצדק רב, שמדובר בסך הכל בהעברה של 70 אלף פירות פרי הדר בכדי לגמור את העונה הפלסטינית, ולהעביר את זה לגשרים בכלל.

רואי קליגר: נוכחנו בעבר שיש דרכים עוקפות בכדי להעביר את זה.

רואי קליגר: אני חוזר להנחיות מחמירות מאוד של משרד הביטחון והמשטרה – כרגע הן מעבר ליכולתו של משרד החקלאות להושיע בעניין הזה.

שלום שמחון: סא"ל גורביץ, מישהו עוצר את התיבות הללו?

שלום שמחון: האם יש לכם הנחיה לעצור את התיבות הללו?

סא"ל יצחק גורביץ: ברור שכן.

סא"ל יצחק גורביץ: צריך להבין: אני לא רוצה לסנגר כאן על המשטרה, אבל כל הדיון מאוד--

שלום שמחון: עזוב את המשטרה.

שלום שמחון: אם היית אומר שאתה רוצה שהם יהיו כאן, הם היו כאן.

שלום שמחון: אני שואל: יש לך הנחיה לעצור את התיבות הללו ולהגיע--

סא"ל יצחק גורביץ: אנחנו גם לא קובעים את זה.

שלום שמחון: אז מי?

קריאה: החבלן הראשי של משטרת ישראל.

סא"ל יצחק גורביץ: - - - משטרת ישראל.

דוד ברוך: אני יכול להגיד למה זה לא עובר: תיבות פרי הדר באות בגובה של 7 ס"מ.

דוד ברוך: 40 ס"מ זו תיבה אחת בגובה.

דוד ברוך: אני רוצה להמחיש לכם את גן הילדים.

דוד ברוך: אתם חייבים להקשיב לי.

דוד ברוך: אני מספר לך את המציאות.

דוד ברוך: פה מדברים במילים יפות, אני אדבר במילים פשוטות, מילים של מעברה: הוא צריך להוציא משטח עם 7 משטחים.

דוד ברוך: הוא חייב לעשות כל משטח 7.

דוד ברוך: במשטחים הוא כבר מפסיד כסף, אז הוא לא יעביר את זה.

דוד ברוך: פרי ההדר הזה בא מקירור.

דוד ברוך: ברגע שיפרקו אותו ויחזירו אותו, הקרטונים יקרסו.

דוד ברוך: הם לא יכולים, הם רוצים את המשטח עטוף, והם רוצים שכך הוא ייצא שלם.

דוד ברוך: יש לנו כלבים שמריחים עד 1.60 מטר.

דוד ברוך: הם מריחים את זה, והעברנו להם כך את כל פרי ההדר שהיה להם לגשרים.

דוד ברוך: עכשיו יצאה ההנחיה החדשה הזאת.

דוד ברוך: אדוני היושב ראש, במו עיניי ראיתי את הכלב הזה מריח.

דוד ברוך: שמו לו כדור של 9 מ"מ באמצע משטח של מלפפונים, הוא עמד שעה ליד המשטח ונבח, עד שמצאו את הכדור.

דוד ברוך: הכלבים הם פיתרון בטחוני מספר אחד.

דוד ברוך: והכלבים נכנסים בלי אנשים – אין סיכון של אנשים.

דוד ברוך: הכלבים נכנסים לתאים, מריחים ויוצאים.

סא"ל יצחק גורביץ: מבחינת הפתרונות שאנחנו מציעים: יצאנו לרכש בסין של משקף נייד לרשות שדות התעופה, שיאפשר את כל הבידוק של הדבר הזה.

סא"ל יצחק גורביץ: המשקף הנייד ישקף גם מכולות.

סא"ל יצחק גורביץ: זה אמור להגיע--

שלום שמחון: עכשיו אנחנו יודעים למה הוא נסע לסין – עד עכשיו לא הבנתי.

שלום שמחון: עכשיו אני יודע.

צפיה גילת: עוד חודש וחצי, כך אמרו לי ממשטרת ישראל.

סא"ל יצחק גורביץ: זה יגיע תוך שבועיים, ויתחיל לעבוד באופן רציף תוך חודש ימים.

סא"ל יצחק גורביץ: זה יאפשר בידוק, ואולי יפתור חלק מהמיגבלות.

סא"ל יצחק גורביץ: אבל לצורך ההגינות, אני אומר שההתראות הן אמיתיות וקיימות.

סא"ל יצחק גורביץ: אי אפשר לזרוק עכשיו הכל על המשטרה.

סא"ל יצחק גורביץ: כתאום פעולות בשטחים אני יודע שעוד מעט יהיה חסר מזון בעזה – לא פירות וירקות או טקסטיל, אלא מזון – וגם עבורנו ההתמודדות לא פשוטה.

סא"ל יצחק גורביץ: צריך לשאול את המשטרה על בסיס מה הם קובעים את הדברים הללו.

סא"ל יצחק גורביץ: הם לא עושים בהינף יד, הם חושבים על כל הדבר הזה.

סא"ל יצחק גורביץ: הם נתונים תחת לחץ לא פשוט.

סא"ל יצחק גורביץ: הנושא הזה עולה מדי יום חמישי אצל שר הביטחון.

סא"ל יצחק גורביץ: לדעתי, כדאי להזמין אותם.

סא"ל יצחק גורביץ: אם תרצו, תעשו גם סיור, ותבדקו.

שלום שמחון: תודה.

שלום שמחון: משרד התעשיה, המסחר והתעסוקה – מה אתם עושים?

דבי מילשטיין: שמי דבי מילשטיין, מהלשכה המשפטית.

דבי מילשטיין: ראשית, רציתי להתנצל על כך שנבצר מגבי בר להשתתף ברגע האחרון.

דבי מילשטיין: אנחנו מודעים מאוד לבעיות של היצרנים.

דבי מילשטיין: אנחנו מאוד לוקחים בחשבון את האינטרסים המסחריים העיסקיים של הסוחרים.

דבי מילשטיין: גבי בר, שיושב במינהל סחר חוץ אצלנו, מנסה ככל יכולתו להתמודד מול הרשויות – שבעצם נותנות את האו-קיי להעביר את המשאיות – אבל בכל זאת, הידיים שלו ושלנו קשורות.

צפיה גילת: גבי בר לא עושה שום דבר.

שלום שמחון: עם כל הכבוד לכם, אני נמצא כאן כבר הרבה זמן – גם בכנסת וגם במקום שבו אני יושב עכשיו – ואני מעולם לא ראיתי אוזלת יד כזאת של ממשלה בשום נושא, והממשלה מגלה הרבה מאוד אוזלת יד.

שלום שמחון: יש כאן אטימות מוחלטת וקריסה מוחלטת של כל המערכות.

שלום שמחון: אני אומר לכם את האמת – תדעו.

שלום שמחון: בשום נושא זה לא קיים – וברוך השם יש כאן נושאים שהממשלה לא עושה בהם כמעט שום דבר.

שלום שמחון: אבל גם הם לא מגיעים לרמה של חלמאות כזאת.

דבי מילשטיין: ברגע שיש כאן שני אינטרסים – האינטרס המסחרי שחשוב למשרד, מול האינטרס הביטחוני – ידינו כבולות.

יעקב בוסיאן: סליחה, אין כאן נציג של הממשלה?

קריאה: הוא נציג של הממשלה.

קריאה: זה משרד החקלאות – זו ממשלה.

קריאה: משרד התמ"ת – זו ממשלה.

דבי מילשטיין: סליחה, רציתי להתייחס לדברים שאמרת במבוא שלך, אדוני היושב ראש.

דבי מילשטיין: העיקרון של מעבר חופשי של סחורה, כפי שנאמר כאן, מוכר לנו.

דבי מילשטיין: אנחנו מכבדים אותו, והוא חלק מההסכם שלנו עם הרשות הפלסטינית.

דבי מילשטיין: זהו אכן ערך חשוב מאוד.

שלום שמחון: אני אומר למה אני מתכוון: כשאורי מדאר אמר כאן שהכמויות ידועות, פחות-או-יותר.

שלום שמחון: אז יש מגמת ירידה, ואני מקבל את הכל.

שלום שמחון: אבל בסופו של דבר, עשרות אלפי טונות נכנסות מדי שנה לרצועת עזה.

שלום שמחון: בלתי הגיוני שממשלה לא תעשה עבודת מטה, ולא תיערך באופן מסודר גם למינימום שאורי מדאר דיבר עליו.

שלום שמחון: גם למינימום הזה.

שלום שמחון: גם זה דורש היערכות.

אבשלום הרצוג: שלום לכם.

אבשלום הרצוג: שמי אבשלום הרצוג, ואני חקלאי ממושב אלמגור, מנהל בית אריזה פרטי.

אבשלום הרצוג: יש לי שותף בעזה, שהוא הסוחר הגדול ביותר בישראל ובפריפריה.

אבשלום הרצוג: זהו סוחר שקונה מישראל בשנה כ-45 אלף טון סחורה, פירות וירקות גם יחד.

אבשלום הרצוג: אנחנו עובדים הרבה שנים.

אבשלום הרצוג: אני מחשיב עצמי כמשתמש כבד בשירותי המעבר.

אבשלום הרצוג: אני נמצא במעבר קרני כמו הבחור המכובד שדיבר לפניי, ואנחנו נפגשים שם ורואים איך משחקים איתנו, ואיך יד ימין לא יודעת מה יד שמאל עושה.

אבשלום הרצוג: כמעט כל אחד מהמשרדים הממשלתיים – ביניהם הרבה מהאנשים שיושבים כאן – קיבלו ממני תכתובות למיניהן על הענין הזה במשך שנה או שנתיים.

אבשלום הרצוג: מה שקורה לנו בחודש וחצי האחרונים הוא פשוט אסון בחקלאות, מכיוון שהמעברים סגורים, ומכיוון שמה-11 לחודש מאי אנחנו פשוט לא מעבירים שום דבר – עברו 50 משאיות, כשזו צריכה להיות בערך הכמות היומית של הפירות.

אבשלום הרצוג: אני מדבר על 60 יום.

אבשלום הרצוג: עד היום מגדלי הפירות בישראל השמידו ללא תמורה 2,800 טון בננות.

אבשלום הרצוג: חבר'ה, הפולטריילר הארוכים שאתם רואים על הכביש – אחד כזה הוא 25 טון.

אבשלום הרצוג: תעשו את החשבון.

אבשלום הרצוג: אלו הן כמויות עתק.

אבשלום הרצוג: אפרסק נקטרינה – נכון, יש לנו עונה כבדה.

אבשלום הרצוג: היו לנו עונות כבדות פי אחת וחצי מהשנה, אבל מעולם לא קרה לנו מה שקורה היום.

אבשלום הרצוג: עזה לוקחת כ-20% מכלל תוצרת הפירות והירקות שמדינת ישראל מייצרת.

אבשלום הרצוג: היו לנו תקופות בהן עזה נסגרה ליומיים, שלושה, ארבעה.

אבשלום הרצוג: אנחנו נמצאים כאן בסיר לחץ, חבר'ה.

אבשלום הרצוג: אותם 20% שלא הולכים לעזה הם בדרך כלל זנים פחות טובים וסחורות פחות איכותיות.

אבשלום הרצוג: אם הגענו היום למצב שבו עגבניה במדינת ישראל נמכרת בשוק ב-70 אגורות, זה לא מכסה את עלות האיסוף, רבותיי.

אבשלום הרצוג: זה אולי פנטסטי לשר האוצר, אבל אנחנו פשוט לא מסוגלים להמשיך לתפקד.

אבשלום הרצוג: לגבי הדברים שאמר סא"ל גורביץ בנושא המשקפים:

אבשלום הרצוג: לפני שלושה חודשים קיבלתי מכתבים מהשר לבטחון פנים על כך שיש משקף בדרך.

אבשלום הרצוג: רבותיי, עומדים ארבעה משקפים ניידים במעבר קרני כבר ארבע שנים.

אבשלום הרצוג: נכון, הם לא יכולים לשקף מכולות.

אבשלום הרצוג: יש בקרני 32 משקפים.

אבשלום הרצוג: יש לנו היום בתוך עזה 17 אלף מיכלים ריקים.

אבשלום הרצוג: לשקף מיכלים ריקים – אם בעבודת שב"כ, אם בימים שבהם המעבר לא עובד.

אבשלום הרצוג: הסיפור הזה לא קיים.

אבשלום הרצוג: יש הנחיה ממשרד הביטחון שאומרת: המסוף סגור חד כיווני.

אבשלום הרצוג: אף אחד לא יגיד לי שלא, ועל חלק מזה יש לי אסמכתאות.

אבשלום הרצוג: בפועל יושבים כאן הרבה אנשים שאני עובד מולם בקשר יומיומי – אם זה אורי מתמ"ת-חקלאות ואם זה רואי מהפיצו"ח.

אבשלום הרצוג: שלישו של ראש הממשלה אמר לי דבר מאוד פשוט: האחראי על פתיחה וסגירה של המעברים – על נוהל מסויים או על נושא של פתיחה רק לייצוא או לייבוא ויצוא – הוא משרד הביטחון בלבד.

אבשלום הרצוג: משרד הביטחון זה שר הביטחון.

אבשלום הרצוג: משרד הביטחון זה שר הביטחון באמצעות אלוף פיקוד דרום או המתאם.

שלום שמחון: אני מחזיק כאן הודעה לעיתונות של משרד החקלאות.

שלום שמחון: כנראה שהבעיה היא לא בהעברת תוצרת לשם, הבעיה היא שאזרחי ישראל לא קונים מספיק בשווקים.

אבשלום הרצוג: יש לי בהחלט מה להגיד.

אבשלום הרצוג: תסלחו לי כולם מבחינה פוליטית, אבל יש לנו שר חקלאות מנותק מהחקלאות.

אבשלום הרצוג: הוא לא יודע מה קורה בקרני, אין לי עם מי לדבר.

אבשלום הרצוג: יש לי ראש מועצה שהנחיתו אותו עליי כראש מועצה – כפו הר כגיגית.

אבשלום הרצוג: ועדת רביבי פסלה אותו.

אבשלום הרצוג: אלו הם דברים שלא ייתכנו, אבל לצערי הרב זה מה שקורה לנו היום.

אבשלום הרצוג: אין גוף שאנחנו יכולים לפנות אליו כמגדלים.

אבשלום הרצוג: אני מודיע כאן לכל היושבים בחדר הזה: רבותיי, אנחנו נלך לתביעה גדולה.

אבשלום הרצוג: יש לי חברים שהשנה לא ישרדו את העונה הקרובה, ואני מתכוון לזה.

אבשלום הרצוג: אני לא אומר את זה בצורה שלילית.

שלום שמחון: מהו הנזק שנגרם לחקלאים עד עכשיו?

אבשלום הרצוג: עד היום, נזק ישיר ניתן להוכחה של כלכלנים חקלאיים הוא 45 מיליון שקלים, רק בפירות בלבד – ללא מיכלים.

אבשלום וילן: כמה מיכלי דולב תקועים בעזה?

קריאה: 20 אלף מיכלי דולב, 50 אלף ארגזי פלסטיק, וכ-12 אלף משטחים.

שלום שמחון: למה לא מוציאים אותם החוצה?

קריאה: כי הם לא נותנים לנו להוציא אותם.

קריאה: קרני, קרני.

אבשלום הרצוג: - - -

שלום שמחון: מי זה קרני?

שלום שמחון: קרני זה חוזה המדינה?

שלום שמחון: מי זה קרני?

שלום שמחון: באמת.

אבשלום הרצוג: אין ייבוא.

אבשלום הרצוג: ההנחיה היא פשוטה: משרד הבטחון הוציא הנחיה – ייצוא בלבד, אין ייבוא.

אבשלום הרצוג: מאתמול בשעה 10 בבוקר, על פי הנחיה של קצין חבלה, המעבר פתוח לגובה 40 ס"מ.

אבשלום הרצוג: וגובה 40 ס"מ, כשמשתינים עליכם לא אומרים יורד גשם, גם לא הפלסטינאים.

אבשלום הרצוג: העסק לא יכול לעבוד.

אבשלום הרצוג: יושבים כאן שני אנשי רש"ת, ואני מדבר בשם יוני מרש"ת, שאמר לי לצטט אותו.

אבשלום הרצוג: יוני הוא מנהל המעבר.

אבשלום הרצוג: הוא אומר: חבר'ה, את המוביל הארצי לא מעבירים בצינור של שלושת-רבעי צול.

אבשלום הרצוג: יש לנו כאן משקפים שעלו מיליון דולר.

אבשלום הרצוג: אנחנו לא נעביר בקומה אחת גובה.

אבשלום הרצוג: זה לא ייתכן.

אבשלום הרצוג: מישהו חייב לתת את הדעת על העניין הזה.

אליעזר כהן: אדוני היושב ראש, אנחנו לא צריכים לשמוע עוד ועוד כדי להבין את חומרת המצב.

אליעזר כהן: תבורך על כך שיזמת דיון חשוב כל כך.

אליעזר כהן: זה איננו הדיון הראשון והאחרון.

אליעזר כהן: מנהלת הוועדה העירה לי שאנחנו בכנסת, ותפקידנו לבקר.

אליעזר כהן: אבל כאן

אליעזר כהן: אנחנו נמצאים במצב חירום שכזה ומצוקה שכזאת--

שלום שמחון: אין ממשלה – הממשלה לא הגיעה, אתה לא מבין?

עמרם מצנע: אין ממשלה אחת.

עמרם מצנע: כל משרד הוא - - -

אליעזר כהן: אדוני היושב ראש, אני רוצה להציע הצעה: אני יושב ליד אלוף פיקוד מרכז לשעבר, שמכיר גם את הצד הפוליטי, ואנחנו יושבים המומים ודנים במה שניתן לעשות.

אליעזר כהן: אני זוכר שאנחנו הכנסת, גברתי מנהלת הוועדה, אבל המצב הוא מצב חירום שכזה, כך שאני מציע לקיים בדיוק את אותה ישיבה.

אליעזר כהן: אומר לי אלוף פיקוד המרכז לשעבר, שאלוף פיקוד דרום הוא צוואר הבקבוק של הבעיה.

אליעזר כהן: אם שר הביטחון ואם שר החקלאות והתמ"ת רוצים לבוא, שיבואו--

שלום שמחון: אבל הם לא רוצים.

אליעזר כהן: אדוני, אני מסיים את ההצעה: מהי האפשרות שאתה תזמן את הוועדה הזו, בהרכב הזה, אצל אלוף פיקוד הדרום?

אליעזר כהן: אנחנו רוצים לשבת אצלו ולשמוע שכל החכמולוגים יגידו לנו איך אנחנו יוצאים מהמצב הזה.

אליעזר כהן: אנחנו מבינים שיש בעיית ביטחון, וצריך לשמור על הביטחון.

אליעזר כהן: אנחנו לא רוצים שקונטיינר ייכנס ויפוצץ את נמל אשדוד כמו שכמעט קרה.

אליעזר כהן: אנחנו מבינים את הכל.

אליעזר כהן: אבל ידידי אלוף פיקוד המרכז לשעבר, חבר הכנסת מצע, אומר לי שצוואר הבקבוק הוא אלוף הפיקוד.

אליעזר כהן: אז בואו נשב אצלו.

אליעזר כהן: אם נזמין את עצמנו אליו, הוא יגיד לנו לא?

שלום שמחון: חבר הכנסת כהן, אני אעשה את מה שאתה מציע, אבל תקשיב רגע: הרי הכל מסתובב כאן סביב אותם 500 טון ששר החקלאות הפלסטיני התחייב להעביר לנסיכויות.

שלום שמחון: גם לו יש כבוד משל עצמו, ואי אפשר לזלזל בו – גם הוא בן אדם.

שלום שמחון: מאחר וזה לא מגיע לשם – כי מישהו תוקע את זה כאן בשיא טמטומו, וסלח לי על הביטוי – הוא עושה את הכל כדי שזה ייצא מהצד השני.

שלום שמחון: יש כאן מערכת שקורסת, ולא יודעת אחת מהשניה.

שלום שמחון: הוא אמר את זה בעברית פשוטה.

יעקב בוסיאן: ומה עם הייצור התעשייתי?

אבשלום וילן: אמרו כאן בצדק, שלמרות המצב הבטחוני הקשה, שר הביטחון מר שאול מופז – וראיתי שהוא עשה צניחה, כל הכבוד בגילו המתקדם – עוד לא הוציא הוראה שסוגרים את הקניונים ומפסיקים לנסוע באוטובוסים.

אבשלום וילן: כך גם בנושא הזה: ישנה בעית ביטחון בהעברה, ואני אומר לך שיש כאן קשר של שתיקה.

אבשלום וילן: שר החקלאות מפרסם מודעות: "קנו בשקל וחצי שני קילו פירות וירקות בשווקים".

אבשלום וילן: מה אכפת לו שהחקלאים מתמוטטים?

אבשלום וילן: מה אכפת לו שבעוד שלושה חודשים העגבניות יעלו 15 שקלים לקילו, ולא יהיה מי שיגדל?

אבשלום וילן: לכן אני מציע שאנחנו נפנה לשר הביטחון ונבקש כי יופיע מחר בפני הוועדה.

אבשלום וילן: הוא ייצג את כל גורמי הביטחון עם מערכות הביטחון, ויציג מה עושים בנושא.

אבשלום וילן: שר החקלאות לא רוצה לבוא?

אבשלום וילן: הבנתי – יש לו אג'נדה משלו: עוד מינויים פוליטיים.

אבשלום וילן: נטפל בכך בשבוע הבא.

אבשלום וילן: אבל קודם כל, מי שיכול לשחרר את הפלונטר הוא שר הביטחון.

אבשלום וילן: צריך להזמין אותו מחר לוועדה.

עמרי עתריה: שמי עמרי, ואני חקלאי ממעלה גמלא.

עמרי עתריה: במקצועי אני גם שמאי חקלאי.

עמרי עתריה: ראשית, הנזקים שאנחנו מעריכים עד היום ב-45 מיליון שקלים הולכים וגדלים מיום ליום.

עמרי עתריה: זהו כדור שלג שמתגלגל.

עמרי עתריה: שנית, זה מתרכז היום בעיקר אצל מגדלי פירות בגבול הצפון – בדובב, במרגליות, בדלתון, בעלמה ובמטולה.

עמרי עתריה: אנשים שם עומדים לפשוט היום את הרגל.

עמרי עתריה: השערות שלי סומרות כשאני מדבר אתכם.

עמרי עתריה: זהו ביזיון לא נורמלי.

עמרי עתריה: אני לא מבין איך יכול להיות שהפלסטינים ישתעשעו בנו, ומוסדות המדינה – משרד החקלאות, משרד התמ"ת ומשרד הביטחון – ישתפו פעולה?

עמרי עתריה: כשהם רוצים קוטג' ושמנת, הם מקבלים כל יום קוטג' ושמנת, ומלט ודלק.

עמרי עתריה: את הכל הם מכניסים, ומשתמשים בנו, בחקלאים, כבני ערובה.

עמרי עתריה: זהו ביזיון בלתי רגיל.

עמרי עתריה: זהו שיתוף פעולה ברמה הנמוכה ביותר – זה בדיוק מה שהוא אמר:

עמרי עתריה: מבחינה אסטרטגית טוחנים אותנו, ואנחנו משחקים לידיהם.

עמרי עתריה: זהו ביזיון בלתי רגיל.

רואי קליגר: אני רק רוצה להגיד דבר לכבודו של משרד החקלאות:

רואי קליגר: זה אולי נשמע שאני מעביר כאן אחריות למשרד אחר, אבל יש פעולות מאוד נמרצות, ואי אפשר לבוא ולבטל על הסף את משרד החקלאות.

רואי קליגר: בסך הכל, אני יודע אישית מתוך המעורבות שלנו בענין שגם שר החקלאות, גם מנכ"ל משרד הביטחון וגם מתאם הפעולות בשטחים עושים הרבה מאוד מול שר הביטחון.

רואי קליגר: יש כאן מעצור ביטחוני, שאותו צריך להבין ומולו צריך לפעול.

רואי קליגר: אבל אי אפשר לפסול על הסף ולומר שמשרד החקלאות לא עושה.

רואי קליגר: נכון הוא שמציאות מראה אחרת, אבל זהו המצב.

שלום שמחון: חבר הכנסת מצנע, בבקשה.

עמרם מצנע: אני יושב ומקשיב, ובאמת בא לבכות ממש מהמציאות הזאת.

עמרם מצנע: הבעיה המרכזית היא שאנחנו מקדשים את שם הביטחון, ואין מישהו שיכול לעשות את האיזון ואת המאזנים המתאימים בין הביטחון מצד אחד לבין חיי היומיום הכלכליים שלנו מצד שני.

אליעזר כהן: בלי לזלזל בבטחון.

עמרם מצנע: הבעיה היא שההנהגה למעלה חסרת רגישות לחלוטין לתוצאות המיידיות של כל מני החלטות שמקבלים אותן בקלות, ולא בודקים מה קורה עם זה.

עמרם מצנע: חבר הכנסת וילן דיבר על הקניונים ועל האוטובוסים, אבל אם בסופו של דבר היתה הנחיה חד משמעית מלמעלה, שסחורה צריכה להיכנס ולצאת, ולמצוא את הפתרונות המתאימים, תוך 24 שעות הדבר הזה היה קורה.

עמרם מצנע: מהיכרותי את המערכות הללו, ומהדברים שאני שומע כאן, יש כאן תחושה של חוסר אונים מוחלט.

עמרם מצנע: כל אחד איננו אחראי על התיאום עם האחרים.

עמרם מצנע: אני שואל את עצמי – ודיברתי על כך עם חבר הכנסת כהן – מי הכתובת האחת, שלמעשה יכולה לתאם את כולם?

עמרם מצנע: אז בואו נתחיל מלמעלה – ראש הממשלה, שלמעשה אחראי על השרים.

עמרם מצנע: אבל כשאתה יורד קצת למטה, אין ספק שזהו משרד הביטחון ושר הבטחון.

עמרם מצנע: אני מניח שגם הוא לא מתעסק יומיום בפרטים השונים.

עמרם מצנע: אני מכיר את ישיבת השטחים של יום חמישי – מדברים שם גבוהה-גבוהה.

עמרם מצנע: אני חושב שהדברים שאמר מר דוד ברוך הם הדברים הכי אמיתיים בשטח: כשמישהו רוצה להבין מה קורה – גם קצין בכיר – הולכים למטה ורואים מה עושים החפ"שים.

עמרם מצנע: מזכרונותיי, האדם שבידו מרוכזת האחריות הכוללת הוא אלוף הפיקוד להערכתי.

עמרם מצנע: אני לא יודע איך זה עובד היום.

אליעזר כהן: שהשרים יבואו - - -

עמרם מצנע: אדוני היושב ראש, הבעיה היא חוסר רגישות, כי גם אלוף הפיקוד וגם שר הביטחון לא נמדדים האם בסוף החודש או כעבור חודשיים נופלים כך-וכך חקלאיים או כך-וכך תעשיינים.

עמרם מצנע: זה נכנס לסטטיסטיקה, ואחר כך אנחנו שומעים סטטיסטיקות מלומדות ונבונות על התוצאות המצטברות.

עמרם מצנע: אלוף הפיקוד ושר הביטחון נמדדים אם היום בבוקר איזשהו פלסטיני הגיע למצב ירי על מישהו, או מטען, או בדומה לכך.

עמרם מצנע: בעניין הזה רוצים לעשות את הכל הרמטי וטוטאלי, וזה לא ניתן בלא שיש לכך מחירים.

עמרם מצנע: המחירים הללו לא קורים ביום אחד – זה לוקח זמן, ואת הנזקים אי אפשר לתקן אחר כך.

עמרם מצנע: אני מכיר את המערכות הללו.

עמרם מצנע: על כן, אנחנו צריכים למצוא את ההצטלבות הזאת.

עמרם מצנע: הבעיה כאן איננה בעיה אסטרטגית או בעיה של מדיניות – אלא תכל'ס, עניינית: איך משחררים את הסחורות שכבר ייצרו, ואיך פותחים את תהליך הפירות אל תוך רצועת עזה.

עמרם מצנע: אני משוכנע שזה אפשרי.

עמרם מצנע: האנשים המתאימים, שיכולים לתת את התשובות, אינם נוכחים כאן.

עמרם מצנע: נמצאים כאן נציגי משרדי הממשלה, ואני בטוח שהם עושים כל שביכולתם, אבל כל אחד תקוע במקום שבו הוא תקוע.

עמרם מצנע: זהו חוסר רגישות של פקידות בכירה ושל נושאים באחריות פוליטית-אדמיניסטרטיבית-מיניסטריאלית.

עמרם מצנע: אין לי שום דבר אחר לומר.

עמרם מצנע: אדוני היושב ראש, אני גם מציע לקיים ישיבה מחר או מחרתיים כאן או שם, אבל עם דמות – אלוף הפיקוד או מישהו ממשרד הביטחון, שר הביטחון או סגן הביטחון – כדי לנסות ולשמוע את האנשים, כי הבעיות הן בעיות של פתרונות טכניים, ולא של מדיניות ושל אסטרטגיה.

עמרם מצנע: זה פשוט עצוב לשמוע את זה.

עמרם מצנע: אני לא רוצה להוסיף על מה שאתה אמרת על כך שאין ממשלה בישראל.

עמרם מצנע: אני לא רוצה להיכנס לעניין הפוליטי, כי הוא לא הנושא החשוב כרגע.

עמרם מצנע: מה שחשוב הוא באמת איך פותרים את הבעיות הספציפיות האלה שלפנינו.

עמרם מצנע: אם זה לא שר הביטחון, אז שהוא יאמר מי הדמות שמגלמת בתוכה את הסמכות הכוללת.

עמרם מצנע: אני מכיר את האופן שבו המערכות עובדות.

עמרם מצנע: גם בלא שהייתי שם בזמן האחרון, אני יודע שבמחסום הזה יש משטרה, שציר הפיקוד שלהם הוא עד המפכ"ל.

עמרם מצנע: אלוף משנה או תת אלוף יכול להגיד לחבלן הכי זוטר בשטח מה לעשות, והוא יגיד לו: אדוני, אני לא שומע ממך, אף אחד גם לא יגיד לו מה לעשות – יעני, חס וחלילה יתפוצץ איזה מטען.

עמרם מצנע: אחר כך יש את מסלול רשות שדות התעופה – הוא יש לו את המנהלים שלו.

עמרם מצנע: יש את המסלול של משרד החקלאות, יש את המסלול של משרד התמ"ת, יש את המסלול של הצבא – יש את המפקד הצבאי שהוא זה שאחר כך תמיד מופיע בטלוויזיה ומסביר למה הוא חדר או לא חדר.

עמרם מצנע: הוא אומר: רבותיי, אני אחראי?

עמרם מצנע: שום דבר לא יזוז כאן.

עמרם מצנע: בין המסלולים הללו אין שום תיאומים עם סמכות – לא שלא מדברים יפה אחד עם השני.

עמרם מצנע: זה אלף-בית של מדינה.

עמרם מצנע: אני לא יודע איפה זה נמצא שם היום, אבל אין ספק שצריך למצוא את המקום שבו יש מישהו שיכול להגיד לחבלן: אדוני, אתה אמרת 20 ס"מ, 40 ס"מ?

עמרם מצנע: אני אומר: לא, זה כך, ותמצא את הפתרונות.

עמרם מצנע: אף אחד לא רוצה לקחת אחריות, ובצינורות המקצועיים – עד למעלה.

עמרם מצנע: זאת הבעיה בנקודה הזו, ואגב, זוהי בעיה שחוזרת על עצמה באלפי בעיות יומיומות במדינה.

עמרם מצנע: מעלים את הבעיה הפרטית, הטכנית, עד למעלה.

עמרם מצנע: ולמעלה – בטח, מה, השר יקח אחריות?

עמרם מצנע: ראש ממשלה יקח אחריות?

שלום שמחון: יקח – אני אגיד לך למה.

שלום שמחון: כיוון שהייתי שם, אני מכיר את זה.

שלום שמחון: הרי זו איננה הפעם הראשונה שבה סחורות לא נכנסות לעזה.

שלום שמחון: רק אתה צריך להרגיש שזה כואב לך כדי לפתור את זה.

שלום שמחון: אם אתה לא מרגיש שזה כואב לך, אתה לא תפתור את זה.

שלום שמחון: אם זה לא מטריד אותך, אין סכנה.

אליעזר כהן: בסדר, אז הצלחת.

שלום שמחון: זה לא עניין של הצלחת.

שלום שמחון: הרי הדמויות שנמצאות כאן הן אותן הדמויות – גם רואי קליגר וגם אורי.

שלום שמחון: כשהיתה בעיה בפעם הקודמת הגענו עם זה עד ראש הממשלה, והוא חילק אחריות; שר התחבורה ירד למחסום הזה, אסף את כל הגורמים, קיבל הנחיה שהוא יכול להגיד לגורמי הביטחון מה לעשות.

שלום שמחון: הם מהנהנים כי הם היו שם.

שלום שמחון: אני אגיד לך אחד-אחד: סגן הרמטכ"ל – אשכנזי עדיין סגן שר הביטחון?

שלום שמחון: הוא היה סגן הרמטכ"ל כשכיה

שלום שמחון: נתי כשר החקלאות – קיבל הנחיה אישית משר הביטחון להוציא את כל המיכלים החוצה.

שלום שמחון: זה היה תפקידו.

אבשלום הרצוג: הוא הפעיל עבודת שבת לצורך הענין, אבל העסק עבד.

אבשלום וילן: חבר הכנסת כהן, עכשיו אפשר לעשות חילוץ מוטס.

שלום שמחון: כבר היינו שם, אנחנו מכירים איך זה עובד – רק אף אחד לא רוצה לקחת אחריות, ואנחנו נדבר כאן ונבקר את עבודת הממשלה.

שלום שמחון: אבל סלח לי – ואני לא מזלזל באף אחד – אם היה כואב למישהו במשרד החקלאות שהנזק המצטבר הוא 50 מליון שקלים, תאמין לי שמנכ"ל משרד החקלאות היה מתייצב כאן לדיון.

שלום שמחון: הרי אם אני לא מביא את התקנות על הכלבת ביום שני הקרוב הם יתייצבו כאן כולם בשורה.

שלום שמחון: למה?

שלום שמחון: כי הלחץ הציבורי גדול.

שלום שמחון: מה אכפת לו?

שלום שמחון: זה לא מעניין אותו.

שלום שמחון: עם כל הכבוד, שר התמ"ת היה שולח יועצת משפטית?

שלום שמחון: מנכ"ל המשרד שלו היה מתייצב כאן, כי יש כאן כמה תעשיינים שהולכים ליפול בדרך.

שלום שמחון: זוהי האמת, ואין אמת אחרת.

אבשלום וילן: תעביר את האמסטרפים לקרני.

שלום שמחון: להגיד לך יותר מזה?

שלום שמחון: זה מגמתי – הוא נמצא פה והוא מכיר אותי, הוא יודע בדיוק מי אני.

שלום שמחון: אין דבר כזה שמשלב בעצמו לא היה נוחת כדי לפתור את הבעיה.

שלום שמחון: אתה יודע מי זה משלב?

שלום שמחון: שמעת עליו?

שלום שמחון: יש לו כמה פלאפלים על הכתפיים.

שלום שמחון: הוא המתאם בעצמו.

שלום שמחון: אין מושג כזה שהוא לא מגיע כדי לפתור את זה באופן אישי.

צפיה גילת: פגישה של הוועדה הזו במקום, עם כל הגורמים המתאמים, תפתור את הבעיה.

צפיה גילת: רק כשרואים מה קורה שם אפשר לפתור את הבעיה.

שלום שמחון: הרי איך העניין עובד?

שלום שמחון: ברגע שנקבע סדר היום של הוועדה, כל עיתון בישראל שמכבד את עצמו – ואתה יכול לפתוח אותו היום ולראות מה נמצא שם – מפרסם כתבות בנושא.

שלום שמחון: תראה את הכתבות המרכזיות של העיתונים – הן על המשבר בפירות, ולא על משהו אחר.

שלום שמחון: מאותו רגע, משרד החקלאות נלחם ברשתות – באופן שגוי, לדעתי – כאילו הן הבעיה לאי כניסת התוצרת.

עמרי עתליה: הנה הכותרת הראשית של ידיעות אחרונות מהיום.

שלום שמחון: השאלה היא רק מהם הפתרונות.

מיכאל זאבי: כשהתעשיינים הלכו לקרני, האמריקאים, הפלסטינים וממשלת ישראל חתמו לתעשיינים על הסכם, לפיו הם מתחייבים שלא לסגור את המעבר הזה לדקה אחת.

מיכאל זאבי: זהו הסכם חוזי.

מיכאל זאבי: זוהי התעללות בעליל.

מיכאל זאבי: זה לא לקיים חוזים.

מיכאל זאבי: גם בשם הביטחון אסור להם לבטל את ההסכם הזה.

מיכאל זאבי: כתוב שם שהביטחון לא מבטל כניסה ויציאה של סחורות.

שלום שמחון: תודה.

שלום שמחון: חברים, אני מבקש לסכם את הדיון: אני חושב שהיתה חשיבות גדולה לקיומו של הדיון הזה, כדי לנער את הממשלה לדרך פעולה אחרת בנושא המעברים.

שלום שמחון: אגב, כדאי שנדע שזאת איננה הבעיה היחידה במעברים.

שלום שמחון: זוהי בעיה שכרגע מוסטת לכאן, אבל היא לא היחידה.

אליעזר כהן: זאת היא הבעיה הלוחצת עכשיו.

שלום שמחון: אני מבקש לקבל עד יום שני הבא ממשרד החקלאות, משרד התמ"ת, משרד הביטחון, רשות שדות התעופה, המשרד לבטחון פנים ומתאם פעולות הממשלה בשטחים – את דרך הפעולה שלהם לפתרון מעבר הסחורות לתוצרת תעשייתית, חקלאית ואחרת במעבר קרני.

קריאה: והמשטרה.

שלום שמחון: אמרתי – המשרד לבטחון פנים.

שלום שמחון: כבר עכשיו אני מודיע לכל המשרדים – מלבד המשרד לבטחון פנים, שהוא המשרד היחיד שאיננו נגיש לוועדה שלי, אבל כל יתר הגורמים האחרים שהזכרתי נגישים לוועדה שלי – שאני לא אעסוק בשום תקנה בשום חוק של אף אחד – לא של החקלאות ולא של התמ"ת.

שלום שמחון: אני כבר אומר לממלא מקום ראש הממשלה: לא תקשורת, לא תמ"ת, לא מינהל, לא שום דבר אחר.

שלום שמחון: כך גם לגבי רשות שדות התעופה.

שלום שמחון: אתם יכולים להגיד לגבי אופיר שאני לא מתעסק בשום עניין שקשור לרשות שדות התעופה אם אני לא מקבל תוכנית מסודרת עד יום שני הקרוב איך העניין הזה נפתר, כל אחד בתחומו.

שלום שמחון: סגן אלוף גורביץ, אני מציע להגיד למשלב שהוא פתר 10, 20, 30 ומאות פתרונות כאלו בעבר.

שלום שמחון: הוא יודע לעשות את זה, והוא המומחה בישראל – הוא יודע איך להגיע לכולם.

שלום שמחון: לכן אני אומר:

שלום שמחון: הסיכום שלי ברור, חד וחלק – אני לא מוציא אישור לשום דבר שקשור למערכת המשרדים שהזכרתי אם אין כאן דרך פעולה מסודרת עד יום שני.

שלום שמחון: היום אנחנו ביום שלישי.

שלום שמחון: אני כבר רואה שעל סדר היום ביום שני בשבוע הבא עומדים הנושאים הבאים: חקלאות, תקשורת, תעשיה ותחבורה – ולכן כדאי שתעבירו את זה לרמת המשרדים.

שלום שמחון: מבחינתי יש כשל מערכתי ברור מאוד של הממשלה בטיפול במעבר קרני, ואי אפשר להתעלם ממנו.

שלום שמחון: יש כאן קריסה מוחלטת, ויחידת הפיצו"ח לא תפתור את זה.

שלום שמחון: אני אומר את זה גם לאורי וגם לרועי.

שלום שמחון: אל תקחו את הכל על הכתפיים שלכם – זה לא אתם.

שלום שמחון: הממשלה צריכה לקבל החלטה איך היא רוצה לפתור את הבעיה של העברת תוצרת.

שלום שמחון: נקודה.

שלום שמחון: שנית, אני חושב שלא צריך לחכות כדי להבין שיש כאן מערכת שהולכת להפסיד הרבה מאוד כסף – גם התעשיינים וגם החקלאים.

שלום שמחון: אני חושב שהממשלה צריכה לקבל החלטה איך היא מתכוונת לפצות את הגורמים שנפגעו – גם את התעשיינים וגם את החקלאים – אבל זהו ענין אחר.

שלום שמחון: כדי שזה לא יגיע לרמה של בתי משפט--

עמרי עתליה: זה כבר הגיע.

עמרי עתליה: השבוע מוגשת תביעה נגד המשרדים התאימים.

אבשלום הרצוג: מס רכוש בעיקר.

עמרי עתליה: לא רק מס רכוש.

עמרי עתליה: יש הסכם פריז שמחייב הדדיות, חתומה עליו מדינת ישראל – והיועצת המשפטית יכולה לקרוא את זה – וההדדיות לא מתקיימת, היא חד סטרית.

עמרי עתליה: ההדדיות שמדינת ישראל חתומה עליה בהסכמי פריז משנת 1998 לא מתקיימת בהוראת מדינת ישראל.

שלום שמחון: חברים, תודה רבה – הישיבה נעולה.