ועדת הכלכלה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 213, 2004-06-09 09:30

שלום שמחון: אני פותח את הישיבה.

שלום שמחון: אנחנו דנים היום בהצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – גילוי זהות העוסק) של חבר הכנסת אהוד רצאבי וחברי כנסת נוספים, ביניהם חבר הכנסת אילן ליבוביץ, הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון - גילוי זהות העוסק) של חברת הכנסת גילה פינקלשטיין והצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון - גילוי של זהות העוסק) של חברת הכנסת נעמי בלומנטל.

שלום שמחון: שלוש הצעות החוק האלה הן הצעות חוק זהות שעברו במליאת הכנסת בקריאה טרומית, ועל כן אני מציע לאחד אותן להצעת חוק אחת.

שלום שמחון: נצביע על איחוד הצעות החוק.

שלום שמחון: הצבעה בעד ההצעה לאחד את הצעות החוק - כולם נגד - אין ההצעה לאחד את הצעות החוק נתקבלה.

שלום שמחון: אנחנו מאחדים את הצעות להצעת חוק אחת.

שלום שמחון: מאחר שהערת לי, חבר הכנסת רצאבי, שהחוק הזה מונח כבר שנה וחצי - רשום לי כאן שהוא עבר במליאת הכנסת רק ב-3.3.2004.

שלום שמחון: באופן יחסי זה מצב טוב.

אהוד רצאבי: זה מצב מעולה.

אהוד רצאבי: הגשתי את הצעת החוק לפני שנה וחצי, זה לא שהיא מונחת פה בוועדה שנה וחצי.

אהוד רצאבי: הצעת החוק בעיקרה מדברת על גילוי זהות העוסק.

אהוד רצאבי: היום כאשר אנחנו רוכשים מוצר, לא תמיד יש אפשרות לעקוב מיהו היצרן או מי היבואן או העוסק שמוכר את המוצר.

אהוד רצאבי: בצורה כזאת לא ניתן לאתר את אותו אדם אם כשיש בעיה; לפעמים משתמשים בשם מסחרי שמתחתיו אין שום אשפרות לעקוב דרך מספר מזהה.

אהוד רצאבי: לכן בהצעת החוק הזאת, כפי שאני מניח שנמצא גם ביתר הצעות החוק, הגדרנו מה זה צרכן, קבענו מה זה שם, קבענו מה זאת זהות העוסק, אלו פרטים צריכים להיות בזיהוי – כתובת וכן הלאה.

אהוד רצאבי: הכוונה היא להגן על הצרכן בצורה שהוא יוכל לזהות מיהו העוסק כדי להגיע אליו לכל דבר בעניין, ושיצרנים או עוסקים לא יתחבאו מאחורי שם מסחרי.

שלום שמחון: תודה.

שלום שמחון: חברת הכנסת פינקלשטיין, אתה רוצה להוסיף משהו?

גילה פינקלשטיין: אני מסכימה עם חבר הכנסת רצאבי, חייבת להיות שקיפות מלאה כלפי הצרכן לגבי זהות היצרן, במקרה שיש פגם והקונה לא מרוצה ורוצה לפנות לערכאות.

גילה פינקלשטיין: כשמוגשת תביעה מאוד חשוב שנדע כנגד מי להגיש אותה.

אהוד רצאבי: היום אין בחוק חובה כללית המחייבת את העוסק לציין את שמו ופרטיו, ולכן קם הצורך לחוקק את החוק הקיים.

שלום שמחון: תודה.

שלום שמחון: אני מבקש לשמוע את עמדת הממשלה.

חנה טירי: בעיקרון משרד התמ"ת תומך בהצעת החוק.

חנה טירי: אנחנו חושבים שחשוב להביא לידיעת הצרכן את זהות העוסק כדי שלצרכן תהיה אישיות משפטית אם הוא רוצה לפנות לערכאות משפטיות.

חנה טירי: יש לנו כמה הסתייגויות.

חנה טירי: מבחינתנו החוק רחב מיד, והיינו רוצים להעלות ההסתייגויות שלנו.

שלום שמחון: אולי קודם כל נדבר באופן כללי, ובמהלך קריאת הצעת החוק תעלו את ההסתייגויות.

שלום שמחון: עמדת המועצה לצרכנות, בבקשה.

יוסי ברג: בעקבות הרבה פניות של צרכנים, העמדה שלנו שהחוק הוא חשוב, ואנחנו מברכים על כך.

שלום שמחון: אנחנו נתחיל להקריא את החוק, נשתמש בהצעת החוק של אהוד רצאבי לצורך העניין.

אהוד רצאבי: סעיף 1: "בחוק הגנת הצרכן, התשמ"א-1981 (להלן - החוק העיקרי), בסעיף 1 - (1) אחרי ההגדרה 'מכר' יבוא: 'מספר זהות' - כהגדרתו בחוק החברות, התשנ"ט-1999, ובתאגיד שאין לו מספר רישום על פי דין - המספר הסידורי שנימתן לו במרשם המתנהל בהתאם לדין שעל פיו הוקם".

רוני נויבואר: אחרי שניסינו לברר מה הכוונה במילים "תאגיד שאין לו מספר רישום על פי דין", לא הצלחנו לרדת לשורש העניין.

רוני נויבואר: חוק החברות מגדיר את כל הגופים שמוקמים על פי דין.

רוני נויבואר: חשבנו שאולי מה שרלוונטי זה אגודות עותומניות או הקדשות לצורכי צדקה, שגם אז אין להם מספר סידורי שניתן לפי מרשם אלא מספר תאגיד.

רוני נויבואר: בעיקרון, למעט שני אלה, כל התאגידים אמורים להיות תאגידים שמוסדרים על פי חוק.

רוני נויבואר: יש להם מספר שהוא לפי המרשם שבו הם הוקמו ואז הם ממילא כלולים בסעיף 1 לחוק החברות.

אילן ליבוביץ: השאלה אם לא יכול להיות עוסק שהוא עוסק מורשה ולא תאגיד.

אתי בנדלר: כשהוא יחיד, יש לו מספר הזהות האישי שלו.

רוני נויבואר: אם הוא עוסק מורשה, אז סעיף 1 בחוק החברות כולל מספר זהות של יחיד.

שלום שמחון: מה אתם מציעים?

אתי בנדלר: פשוט למחוק את הסיפה של הסעיף.

אהוד רצאבי: אין לי בעיה עם זה, יש לי רק שאלה פרקטית.

אהוד רצאבי: אדם נולד עם תעודת זהות, וחברה נולדת עם ח"פ ואם היא חברה ציבורית ברור מאליו שיש לה ח"צ.

אהוד רצאבי: לעתים אדם אולי צריך להזדהות לא לפי זה אלא לפי מספר העוסק מורשה שלו.

אתי בנדלר: לצורך החוק הזה, אני חושבת שעדיף שיהיה מספר הזהות האישי שלו או הח"פ שלו.

אתי בנדלר: הרי אתם רוצים את זה לצורך הגשת תביעות, ולצורך זה מספר העוסק מורשה איננו רלוונטי.

אהוד רצאבי: מה קורה עם שותפות של יחידים?

רוני נויבואר: זאת שאלה טובה.

רוני נויבואר: לדעתנו הצעת החוק כרגע לא עונה על השאלה הזאת.

רוני נויבואר: אם זאת שותפות, זה לא לפי מספר עוסק מורשה.

שלום שמחון: אז יהיה כתוב בהצעת החוק: "מספר זהות - כהגדרתו בחוק החברות, התשנ"ט-1999".

שלום שמחון: נקודה.

אהוד רצאבי: אז מה קורה עם שותפות של יחידים?

אהוד רצאבי: למה שלא יהיה מספר העוסק מורשה, כך אתה יכול לתפוס אותם.

יוסי ברג: זה לא טוב כי כאשר אלך למע"מ לבקש לדעת מי עומד אחרי מספר העוסק המורשה, מע"מ לא ישתף פעולה עם הצרכן.

יוסי ברג: לכן עדיף שזה יהיה מספר הזהות, בין אם של פרט ובין אם של פרט.

יוסי ברג: זה יכסה גם את השותפות.

אהוד רצאבי: וכאשר זאת שותפות של יחידים שאיננה שותפות רשומה?

אהוד רצאבי: אתה אומר שיציינו את השמות של כל השותפים?

יוסי ברג: כן.

אהוד רצאבי: זה טוב, השאלה אם זה ישים.

שלום שמחון: בכל מקרה, אם יהיה רעיון אחר או תהיה בעיה, נדבר על זה אחרי הקריאה הראשונה.

שלום שמחון: בינתיים אנחנו משאירים את זה ככה.

אהוד רצאבי: "(2) אחרי ההגדרה 'צרכן' יבוא: "שם" - לגבי יחיד - השם הפרטי ושם המשפחה הרשומים במרשם האוכלוסין בהתאם לחוק מרשם האוכלוסין, התשכ"ה-1965, ואם נרשם לגבי יחיד יותר משם פרטי אחד - השם הרשום ראשון; לגבי תאגיד - השם הרשות של התאגיד במרשם המתנהל בהתאם לדין שעל פיו הוקם".

רוני נויבואר: יש לנו כמה הערות לסעיף הזה.

רוני נויבואר: ההערות טכניות – אין כאן התייחסות לשאלה של שותפות, שאז לכאורה צריך לציין את השמות של כל השותפים, וצריך לחשוב איך עושים את זה בשותפות שיש בה הרבה אנשים.

רוני נויבואר: דבר שני, מכריחים את העוסקים לבדוק את מרשם האוכלוסין, ואנחנו חולקים על כך.

רוני נויבואר: בדקנו אצלנו במחלקה, ולצורך תביעה אתה צריך לכתוב שם, שם משפחה ומספר תעודת זהות.

רוני נויבואר: אנחנו לא חושבים שצריך לגרור את האנשים לבדוק מה רשום על שמם במרשם האוכלוסין, צריך לקחת בחשבון שלפעמים - מכל מיני סיבות של משרד הפנים - יש שוני בין השם הרשום במרשם האוכלוסין לבין השם שהאדם מסתובב איתו.

רוני נויבואר: לכן אנחנו חושבים שאפשר להסתפק בשם פרטי ושם משפחה, בהנחה שיש אחרי כן מספר תעודת זהות שזה נותן זיהוי מדויק.

אהוד רצאבי: אז מה קורה אם אני קורא לעצמי ורד אבל במרשם האוכלוסין אני כתוב אהוד?

רוני נויבואר: בתביעה מספיק לציין את השם שאתה קורא לעצמך, אתה לא צריך להוכיח שכך רשום גם במרשם האוכלוסין.

אהוד רצאבי: אתם יודעים יותר טוב ממני.

אהוד רצאבי: אני רוצה שלא יהיה כשל בזיהוי.

רוני נויבואר: דוגמא מאוד אופיינית שזה בא לידי ביטוי - משרד הפנים משנה את שמותיהן של נשים נשואות גם ללא בקשה, וזה לא בהכרח בהתאם לדין הנוהג, יש נשים שמסתובבות עם שם הנעורים.

רוני נויבואר: אנחנו מציעים להסתפק אך ורק במילים שם פרטי ושם משפחה.

רוני נויבואר: אחרי כן ממילא יש מספר תעודת זהות.

אתי בנדלר: ולגבי תאגיד כפי שרשום.

יצחק קמחי: מספר הזהות הוא חד-חד ערכי.

אהוד רצאבי: האם מה שקובע בסופו של דבר בתביעה זה מספר תעודת הזהות?

אהוד רצאבי: כלומר, גם אם השם לא מדויק תעודת הזהות היא זאת שתתפוס?

רוני נויבואר: כן.

אהוד רצאבי: וכאשר נרצה לבדוק שתעודת הזהות אכן שווה לשם פלוני-אלמוני לא יהיה כשל בעניין הזה?

רוני נויבואר: בית המשפט לא בודק את זה במרשם האוכלוסין, וגם אף אחד לא יטען שזה לא הוא.

אהוד רצאבי: איך תבדקי שאותו אדם שכתב את שמו ואת תעודת הזהות שלו, כפי שמתחייב כאן, אכן רשם את שמו האמיתי?

אתי בנדלר: נניח שהוא התחזה וכתב ורד כהן במקום אהוד רצאבי ונתן את מספר תעודת הזהות הנכונה - התביעה תוגש נגד ורד כהן, תעודת זהות כך וכך, ושהיא תגיד שזאת לא היא.

יוסי ברג: זה עלול להיות בעייתי לצרכנים שתובעים ואחר כך עסקים משתמטים.

יוסי ברג: צריך לשקול זה מול זה.

יוסי ברג: אם יהיה כתוב השם הנכון של העוסק, אין בעיה.

יוסי ברג: צריך שיהיה כתוב לא השם המסחרי אלא השם האמיתי המשפטי, אבל אני לא בטוח שצריך לדקדק עד כדי כך שזה יהיה השם הרשום במרשם האוכלוסין.

שלום שמחון: רוני נויבואר, מה את מציעה שיהיה כתוב פה?

רוני נויבואר: אני מציעה שם פרטי ושם משפחה, ולמחוק מהמילים "הרשומים במרשם האוכלוסין" עד "השם הראשון ראשון".

אתי בנדלר: זה בהחלט מקובל עליי.

אתי בנדלר: משאירים את המילים "לגבי תאגיד - השם הרשום של התאגיד במרשם המתנהל בהתאם לדין שעל פיו הוקם".

אהוד רצאבי: בסדר גמור.

אהוד רצאבי: סעיף 2: "אחרי סעיף 4א לחוק העיקרי יבוא: "זהות העוסק - 4ב.

אהוד רצאבי: עוסק חייב לציין את שמו המלא ומספר הזהות שלו על כל אחד מאלה - (1) כל תכתובת מטעמו המופנית לצרכן יחיד, לקבוצת צרכנים או לכלל הצרכנים; לעניין פסקה זו, 'תכתובת' - לרבות פרסומת, הזמנה, תעודת אחריות, אישור התקנה או שובר תשלום באשראי; (2) הצעה מטעמו לכריתת חוזה; (3) חוזה עליו הוא חותם".

חנה טירי: לפי הנוסח של הצעת החוק יש חובה לגלות את השם, שם משפחה ותעודת זהות גם בתכתובת שמופנית לקבוצת צרכנים או לכלל הצרכנים.

חנה טירי: לנו זה נראה בעייתי בעיקר בגלל החובה לציין את מספר תעודת הזהות.

חנה טירי: זאת אומרת שעכשיו על כל פרסומת ועל כל הפצה של פליירים בעצם נחייב לשים את מספר תעודת הזהות.

חנה טירי: באיזון בין הגנת הצרכן להגנת הפרטיות, נראה לנו שיש כאן חוסר איזון לרעת העוסק.

יצחק קמחי: במקרה של פרסומת לא נקשרה עסקה בין הצרכן לבין אותו עוסק, והרציונל של החוק לתבוע לאחר שנקשרה עסקה.

יצחק קמחי: לציין את הפרטים על כל פרסומת - זאת גריפה מאוד רחבה.

חנה טירי: אנחנו מציעים שזה יהיה על "כל תכתובת מטעמו המופנית לצרכן מסוים".

חנה טירי: זאת אומרת, עוסק חייב לגלות לצרכן את שמו המלא ומספר הזהות שלו על כל תכתובת מטעמו המופנית לצרכן מסוים, לצורך התקשרות.

חנה טירי: יש להוריד את המילה "פרסומת" ואת המילים "לקבוצת צרכנים או לכלל הצרכנים".

חנה טירי: כמו כן יש לכתוב רשימה סגורה מה זאת תכתובת - שזה יהיה טופס הזמנה.

חנה טירי: ניסחתי את זה כך: "עוסק חייב לגלות" – לא לציין – "את שמו המלא ומספר הזהות שלו על כל תכתובת מטעמו המופנית לצרכן מסוים.

חנה טירי: לעניין פסקה זו, 'תכתובת' - טופס הזמנה, תעודת אחריות, אישור התקנה או שובר תשלום באשראי; (2) הצעה מטעמו לכריתת חוזה; (3) חוזה עליו הוא חותם".

חנה טירי: היינו רוצים להוסיף שהחובה הזאת תחול גם לגבי טופס גילוי כאמור בסעיף 14א או מסמך אחר כאמור בסעיף 14ג.

חנה טירי: סעיף 14א מדבר על עסקה ספציפית של רכישת יחידות נופש, שם יש חובה שהעוסק ימסור טופס עד מועד החתימה על החוזה.

חנה טירי: זה לא חוזה, זה יותר טופס גילוי; שם נאמר שם מלא ומספר תעודת זהות, כך שכבר יש חובה לגלות את השם.

חנה טירי: התוספת שאנו מציעים היא על מנת שתהיה חפיפה בין ההצעה לבין מה שכתוב שם.

חנה טירי: סעיף 14ג מדבר על מכר מרחוק; שם מדובר במסמך שצריך לציין בו את השם והכתובת.

חנה טירי: גם לעניין זה היינו רוצים ש"שם" יהיה שם מלא - שם פרטי ושם משפחה, ולהוסיף שם גם את הצורך לציין תעודת זהות, דבר שלא קיים שם.

חנה טירי: זאת השלמת חסר.

ירון לוינסון: אני רוצה שתהיה כתובת ברורה.

ירון לוינסון: כשיש תעודת אחריות, שיהיה ברור שכתובת העוסק חייבת להופיע.

אתי בנדלר: לגבי תעודות אחריות יש תקנות נפרדות.

אתי בנדלר: כאן בסך הכל אנחנו רוצים מה שכתוב בשם החוק - גילוי שם העוסק, כדי שידעו את מי אפשר לתבוע.

אתי בנדלר: כתובת יכולה גם להשתנות.

אתי בנדלר: אנחנו לא מכניסים פה חובה לציין את כתובת העוסק.

חנה טירי: החובה לציין כתובת קיימת בעסקאות ספציפיות, עסקאות מאוד בעייתיות.

אהוד רצאבי: סעיף 3: "בסעיף 17(א) לחוק העיקרי, בפסקה (3) - (1) אחרי 'היצרן' יבוא 'מספר זהותו'.

אהוד רצאבי: (2) אחרי 'היבואן' יבוא 'מספר זהותו'.

אהוד רצאבי: "

אתי בנדלר: סעיף 17(א) לחוק מדבר על כך שעל עוסק לסמן על גבי טובין המיועדים לצרכן או במצורף להם פרטים בלבד, וכאן יש מספר פרטים שהוא צריך לציין.

אתי בנדלר: בפסקה (3) מדובר על שם היצרן ומענו, ואם המוצר מיובא – שם היבואן ומענו.

אהוד רצאבי: פה מוסיפים את מספר זהותו, כאשר כבר יש לנו הגדרה מה זה תעודת זהות.

אהוד רצאבי: סעיף 4.

אהוד רצאבי: "בסעיף 23(ב) לחוק העיקרי, אחרי פסקה (1) - '(1א) לא ציין פרט שמחובתו לציין בניגוד להוראות סעיף 4ב".

אתי בנדלר: זה הסעיף הבעייתי - סעיף העונשין.

תמר פינקוס: לנו יש בעיה עם הניסוח כמו שהוא עכשיו.

תמר פינקוס: אם קראתם את דו"ח מבקר המדינה, הבעיה היא לא בחוק אלא באכיפה, ולאכוף בצורה גורפת אם תהיינה תלונות צרכניות.

תמר פינקוס: נניח שאני נכנסתי לעסק ואין לי שום תלונות נגד האיש, הכל בסדר, אני חושבת שהוא נהדר אבל כקנטרנות אני מתלוננת במשרד התמ"ת שאני יודעת שתעודת הזהות שהוא רשם לא נכונה או שהשם שכתב הוא לא נכון.

תמר פינקוס: אנחנו מציעים להשאיר את זה בגדר של עוולה אזרחית, אנחנו מבקשים להוריד מהסנקציה הפלילית.

שלום שמחון: מה יהיה במקום זה?

תמר פינקוס: זאת תהיה עילה לעוולה אזרחית.

אתי בנדלר: פרק ו' לחוק מדבר על עונשין ותרופות.

אתי בנדלר: סעיף 23 עניינו עונשין, הוא קובע את כל העבירות לפי חוק הגנת הצרכן ואת העונשים בשל הפרת אותן הוראות.

אתי בנדלר: סעיף 23(א) אומר: "עוסק שעשה אחד מאלה דינו מאסר שנה וקנס פי שבעה מן הקנס האמור בסעיף 61(א)(2)" ומונה את העבירות החמורות ביותר לפי אותו חוק.

אתי בנדלר: סעיף קטן (ב) אומר: "עוסק שעשה אחד מאלה דינו קנס פי שבעה מן הקנס האמור בסעיף 61(א)(2) לחוק העונשין", וכאן יש רשימה של העבירות.

אתי בנדלר: בהתאם להצעה, הצעתם לכלול את אי גילוי השם הפרטי, שם המשפחה וזהות העוסק בין העבירות האלה.

אהוד רצאבי: ומה דינו של מי שעובר את העבירות האלה?

יצחק קמחי: לשלם עד 140 אלף שקל.

אתי בנדלר: לדעתי זה הרבה יותר.

אתי בנדלר: מכל מקום, אומרים כאן שזאת תהיה עבירה פלילית.

אתי בנדלר: בא משרד התמ"ת ואומר: אנחנו מבקשים לא לכלול בכלל את הסעיף הזה.

אתי בנדלר: אי גילוי שם, בהתאם להצעה, לא יהווה עבירה פלילית כי אין כלי אכיפה.

תמר פינקוס: זאת לא הסיבה היחידה.

תמר פינקוס: אנחנו חושבים שבמקרה של סיכול הזכויות של הצרכן ממילא מוגש כתב אישום וזה ישנו.

שלום שמחון: אתם מציעים למחוק בכלל את סעיף 4?

אתי בנדלר: כן, זה מה שהם מציעים, שזה לא יהווה בכלל עבירה פלילית, אלא רק עוולה אזרחית.

אהוד רצאבי: זה אומר שרק אדם פרטי יוכל לתבוע ולא המדינה.

אתי בנדלר: המדינה לא תעמוד לצד הצרכן התובע במקרה הזה.

אהוד רצאבי: אני קצת חושש בעניין הזה, כי לא לכל אדם יהיה הזמן והראש לכך וזה לא טוב שהמדינה לא תאכוף את מה שצריך לאכוף.

אהוד רצאבי: יכול להיות שזה חמור, יכול להיות שצריך לחשוב איך לעדן את הסיכון בקנטרנות.

אהוד רצאבי: אבל מצד שני, אם פעם נהגו בי שלא כשורה, לא תמיד יש לי הכוח והזמן, בוודאי לא לאזרח הקטן, להתמודד עם זה.

אהוד רצאבי: אם אני רוצה להגן על האזרח, המדינה צריכה להיות מעורבת בזה.

תמר פינקוס: זה בדיוק העניין.

תמר פינקוס: אם התוצאה היא שאתה נפגעת בדירות נופש, למשל, כי לא החזירו לך כסף, ולא יכולת לעמוד על זכותך להחזר כסף כי לא ידעת איך למצוא את העוסק - העבירה הזאת ממילא גורמת להבאת העוסק לדין, ואז במסגרת זה הוא יקבל את העונש החמור.

אהוד רצאבי: הבעיה שלי היא עם הזיהוי, אם פלוני עשה מעשה שבגללו אני לא יכול לזהות אותו, אני לא יכול להגיע אליו.

תמר פינקוס: אבל אז גם אני לא יכולה להגיע אליו.

יוסי ברג: אסור להסכים למה שמציעה עו"ד פינקוס כי לפעמים מדובר על עסקים פליליים.

יוסי ברג: יש אנשים שמרמים במאות אלפים ובמיליונים.

יוסי ברג: צרכן מזמין משהו, הוא מחתים אלפי אנשים על 4,000 שקל, והוא לא כתב השם שלו ותעודת הזהות שלו למטה.

יוסי ברג: היה עיתון שצרכן תבע אותו, ומדובר בעיתון בבעלות אחד משלושת העיתונים הגדולים ביותר, והצרכן לא ידע את הפרטים שלו.

יוסי ברג: העיתון אמר: זה לא אני, זה שם מסחרי, זה לא השם האמיתי.

רוני נויבואר: ההסתייגות שלנו כוללת שני דברים.

רוני נויבואר: ראשית, מי שערמומי ויודע להתחמק, יתחמק גם כך.

גילה פינקלשטיין: איך אפשר להתחמק?

רוני נויבואר: הוא לא יפרסם שם ומספר תעודת זהות, ואז גם אם זה ייחשב עבירה פלילית יהיה קשה לתפוס אותו.

אהוד רצאבי: אז כל החוק מיותר.

רוני נויבואר: זה איזשהו צעד לקראת משהו יותר טוב.

רוני נויבואר: אנחנו לא רוצים להכניס את זה לספר הפלילי בהנחה שכלפי רוב העוסקים אתה לא מעוניין לאכוף את החוק הפלילי.

רוני נויבואר: הרי רוב העוסקים הם לא אנשים רעים, העם עושים את הדברים כמו שצריך ולא בורחים לשום מקום.

רוני נויבואר: לפי הנוסח המוצע על-ידכם, אם העוסק לא פירסם את שמו ואת מספר תעודת הזהות שלו נכון, אוטומטית אני יכולה להגיש נגדו אישום פלילי.

רוני נויבואר: אי אפשר להעמיד את כל העוסקים בחזקת עבריינים רק בגלל שהם לא עשו את זה.

אהוד רצאבי: מי יחליט להגיש תביעה?

רוני נויבואר: אם יש עבירה פלילית שאנחנו יודעים שברוב המקרים לא יאכפו אותה, בגלל שהיא לא מוצדקת מעיקרה, זאת בעיה מבחינת ספר החוקים.

שלום שמחון: אני מציע שנשאיר את זה כמות שזה בקריאה הראשונה, אבל בהסכמה אתכם, המציעים, שאתם לוקחים בחשבון שזה דבר שיכול לרדת בין הקריאה הראשונה לקריאה השנייה והשלישית.

אהוד רצאבי: בוא נגדיר את זה קצת אחרת.

אהוד רצאבי: נשאיר את זה כרגע כך, כאשר לקראת הקריאה השנייה והשלישית נשב ביחד ונמצא מוצא.

אהוד רצאבי: הרי אנחנו לא רוצים לחוקק חוק שאי אפשר לאכוף אותו.

שלום שמחון: אני מקבל את הניסוח שלך לדברים.

אליעזר כהן: מצד שני, הטיעון של יוסי ברג הוא די משכנע, שזה דרוש.

יצחק קמחי: זה בוודאי דרוש, אבל צריך שתהיה גם אפשרות אכיפה.

שלום שמחון: אנחנו מנסחים את זה כך.

שלום שמחון: בין הקריאה הראשונה לקריאה השנייה והשלישית נחשוב על פתרונות אחרים.

אתי בנדלר: אולי אפשר להקל ולהעביר את זה לסעיף (ג) - במדרג הנמוך ביותר של החוק.

תמר פינקוס: זה לא משנה.

שלום שמחון: ברגע שיש הסכמה של המציע שאם לא תהיה ברירה נמצא חלופה אחרת, מבחינתי זאת התחייבות מספקת.

אתי בנדלר: אני מציעה בכל זאת שבשלב זה, זה יהיה בסעיף 23(ג), כדי שזה יהיה פחות צועק, ואז העונש הוא רק פי שלושה מן הקנס האמור בסעיף 61(א)(2).

אתי בנדלר: תלכו עם הרעיון שזאת תהיה עבירה רק אם זה מצטרף לעבירה נוספת.

תמר פינקוס: אנחנו באנו עם רעיון למשרד המשפטים, חשבנו שתהיה הצדקה רק אם זה מצטרף לעבירה ויכול לעלות עד כדי נסיבות מחמירות.

תמר פינקוס: נבקש ללבן את זה שוב.

סיגל סודאי: חסרות לנו בחוק הזה הוראות מעבר, שזה לא יחול החל ממחר בבוקר, מיום שיתקבל החוק.

שלום שמחון: נוסיף את זה אחרי הקריאה הראשונה.

שלום שמחון: אני מבקש ממשרד האוצר תוך עשרה ימים להודיע לנו אם זאת הצעת חוק תקציבית.

שלום שמחון: אני מבקש להעמיד את החוק להצבעה, להכנה לקריאה ראשונה.

שלום שמחון: מי בעד ומי נגד?

שלום שמחון: הצבעה בעד - 6 נגד - אין הצעת החוק אושרה.

שלום שמחון: אם כך, אישרנו את הכנת החוק לקריאה ראשונה, ואני מברך אתכם על כך.

שלום שמחון: תודה רבה, הישיבה נעולה.