ועדת הכנסת, כנסת 16, פרוטוקול מספר 116, 2004-03-17 09:00

רוני בר-און: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכנסת, ישיבה מס' 116.

רוני בר-און: אנחנו בהמשך הדיון ובהצבעה בהצעה לתיקון התקנון בנושא הבעת האי-אמון.

רוני בר-און: הבנתי בפעם הקודמת שיושבת-ראש סיעת האופוזיציה הגדולה ביותר ביקשה לדחות כדי שהיא תוכל להשתתף, להביע את דעתה, להעיר את הערותיה.

רוני בר-און: היא איננה נמצאת כאן.

רוני בר-און: יש למישהו הערות להצעת הנוסח, שהייתה מונחת כאן כבר לפני שבועיים וכבר לפני שבוע?

גדעון סער: אני רק רוצה לשאול שאלה לסעיף 36א.

גדעון סער: אני רואה סעיף כזה.

רוני בר-און: הוא נמחק.

ארבל אסטרחן: אלו רק הפניות.

רוני בר-און: התאמות טכניות.

גדעון סער: מה זה "כהגדרתו בסעיף 36(ב)"?

גדעון סער: מה זה אומר?

ארבל אסטרחן: היום סעיף 36א הקיים מפנה לסעיף 36.

ארבל אסטרחן: אך שינינו את סעיף 36, ולכן אנחנו עושים התאמות.

רוני בר-און: סעיף 36(ב) לפניך, לך לדף הקודם.

רוני בר-און: סעיף 36א בא אחרי סעיף 36(ב), אף-על-פי שלפחות מהבחינה הוויזואלית זה נראה הפוך.

ארבל אסטרחן: סעיף 36א מדבר על האפשרות של ראש הממשלה לבקש הבעת אמון בו.

ארבל אסטרחן: הסעיף הקיים מפנה לסעיף 36, לכן היה צורך בהתאמות מסוימות.

ארבל אסטרחן: פסקה (1) קובעת: "ראש הממשלה רשאי להודיע ליושב-ראש שיראה בהצבעת הכנסת בסעיף העומד על סדר היום עניין של הבעת אמון".

ארבל אסטרחן: בכוכבית גם לסעיף 36 וגם לסעיף 36א מסבירים שסעיף העומד על סדר היום אינו כולל הצעה לסדר והצעת חוק בדיון מוקדם.

ארבל אסטרחן: זה קיים כבר היום בכוכבית.

ארבל אסטרחן: העלינו את זה לתוך הסעיף.

ארבל אסטרחן: זה דבר קיים.

ארבל אסטרחן: בפסקה (2) יש הפניה למספרי סעיפים שהשתנו.

ארבל אסטרחן: היום סעיף 36א, שמדבר על הבעת אמון, קובע שאפשר לבקש הצבעת אמון בסעיף העומד על סדר היום.

ארבל אסטרחן: בכוכבית, גם לסעיף 36א וגם לסעיף 36, שמדבר על אי-אמון, מסבירים מהו סעיף העומד על סדר היום: סעיף שאינו כולל הצעה לסדר והצעת חוק בדיון מוקדם.

ארבל אסטרחן: זה קיים כבר היום בכוכבית.

ארבל אסטרחן: היות שכל התיקון מעלה את הכוכביות לסעיפים, זה נכלל כאן.

גדעון סער: גם לעניין סיום הדיון?

ארבל אסטרחן: לא, בסיום הדיון לא נגענו.

גדעון סער: "סעיף שהממשלה הביעה עמדה לגביו" – זה קיים בנוסח של הכוכבית היום?

גדעון סער: אני מפנה ל"סעיף העומד על סדר היום".

ארבל אסטרחן: כן, זה קיים היום בכוכבית.

גדעון סער: איחדת שתי כוכביות.

ארבל אסטרחן: נכון.

גדעון סער: לא, אני חושב שזה לא טוב.

ארבל אסטרחן: היום יש שתי כוכביות.

ארבל אסטרחן: היום מוסבר שסעיף שעומד על סדר היום אינו כולל הצעה לסדר יום, והצעות לדיון מוקדם נחשבות הצעות לסדר יום.

גדעון סער: אני בעד שזה יהיה רק "למעט הצעת חוק בדיון מוקדם והצעה לסדר היום".

גדעון סער: מי זו "הממשלה"?

גדעון סער: הרי אין רק חוקים.

ארבל אסטרחן: מה המשמעות של הבעת אי-אמון?

ארבל אסטרחן: הממשלה מביעה עמדה מסוימת וחברי כנסת אומרים שמשום שזאת עמדת הממשלה הם לא מביעים בה אמון.

גדעון סער: מה קורה במקרה של הודעת ראש הממשלה לפי סעיף 42?

גדעון סער: איזו עמדה הממשלה הביעה לגביה?

גדעון סער: ומי מוסמך להביע את עמדת הממשלה?

ארבל אסטרחן: אם ראש הממשלה נמצא, שואלים את ראש הממשלה.

ארבל אסטרחן: הפרקטיקה היא ששואלים את נציגי הממשלה אם יש עמדת ממשלה – אם אין עמדה כתובה, כמו למשל בהצעת חוק.

ארבל אסטרחן: השאלה הזאת התעוררה בעבר, ולכן היא נכנסה ככוכבית לתקנון.

גדעון סער: אני מבקש לראות את התקנון.

ארבל אסטרחן: אני מפנה לעמ' 25.

ארבל אסטרחן: בכוכבית כתוב שבמאי 2000 החליטה ועדת הכנסת שכשהממשלה אינה נוקטת עמדה לא ניתן להציע אי-אמון בסעיף העומד על סדר היום.

ארבל אסטרחן: בעצם מהו אי-אמון?

ארבל אסטרחן: יש עמדה מסוימת של הממשלה, חברי הכנסת אומרים שהעמדה לא מקובלת עליהם ולכן הם רוצים שהממשלה תיפול, הם מביעים בה אי-אמון.

גדעון סער: כאן דובר על היכולת להביע אמון.

ארבל אסטרחן: בסעיף האמון אין כוכבית כזאת.

ארבל אסטרחן: אין הוראה כזאת שם.

ארבל אסטרחן: אגב, סעיף האמון היום לא מוביל להפלת הממשלה, כמו שהסברנו בישיבה הקודמת.

רוני בר-און: מה אתה רוצה שיהיה?

גדעון סער: קודם כול נאמר לי שלא ייגעו בסעיף 36א.

רוני בר-און: לא נגעו בו.

רוני בר-און: עשו בו התאמה.

גדעון סער: לא, אבל עשו התאמה, ואני צריך ללמוד אותה.

גדעון סער: אני לא יודע מה זה התאמה.

ארבל אסטרחן: זה קיים בכוכבית.

ארבל אסטרחן: אין לך בעיה עם פסקה ( 2), נכון?

ארבל אסטרחן: היא רק מפנה לפסקאות החדשות.

גדעון סער: אני יכול לדעת עם מה יש לי בעיה אחרי שאלמד את זה.

גדעון סער: בדיון הקודם נאמר שלא ייגעו בסעיף 36א.

רוני בר-און: לא נגעו בו.

רוני בר-און: למה אתה רואה עניין מהותי כאן?

גדעון סער: כי נגעו בו.

גדעון סער: יש תיקון של סעיף 36א.

גדעון סער: הסעיף מתוקן.

גדעון סער: אנחנו יכולים לשבת ולראות את זה, את המשמעויות.

גדעון סער: איפה העניין של "הממשלה הביעה עמדה"?

גדעון סער: באיזו כוכבית זה נמצא?

ארבל אסטרחן: בעמוד 25, בכוכבית 2(ב): "כאשר הממשלה אינה נוקטת עמדה לא ניתן להציע אי-אמון בסעיף העומד על סדר היום".

גדעון סער: לא.

גדעון סער: אבל היכולת לבקש אמון היא לא רק תגובה לבקשת אי-אמון, זה גם יכול להיות עצמאי.

גדעון סער: לכן זה לא רלוונטי אם הממשלה הביעה עמדה בדיון או לא.

גדעון סער: זה יכול להיות נכון לעניין הצעת האי-אמון.

גדעון סער: לא לעניין הבקשה להביע אמון.

ארבל אסטרחן: נכון, זה לא מופיע היום.

גדעון סער: ועכשיו זה להכניס שעטנז במשהו שאולי הממשלה לא הביעה עמדה לגביו.

ארבל אסטרחן: אני מבינה.

ארבל אסטרחן: אתה רוצה רק שזה לא יחול על הצעות לסדר יום והצעות חוק בדיון מוקדם, כפי שקיים היום בכוכבית, לא להפנות להגדרת סעיף העומד על סדר היום.

ארבל אסטרחן: חבר הכנסת סער רוצה להוריד את ההפניה ולומר: "סעיף העומד על סדר היום למעט..."

גדעון סער: כן, כמו בכוכבית.

ארבל אסטרחן: בסדר.

גדעון סער: להוריד את "כהגדרתו בסעיף 36ב" ולהעלות את הכוכבית.

רוני בר-און: איך זה ייראה?

רוני בר-און: איך ייראה סעיף קטן (1)?

ארבל אסטרחן: בסעיף קטן (א), בסופו יבוא: "הגדרה: 'סעיף העומד על סדר היום' – למעט הצעת חוק בדיון מוקדם והצעה לסדר היום".

גדעון סער: בסדר.

גדעון סער: מה אומר הסעיף העוקב?

גדעון סער: סעיף (3)(2)?

ארבל אסטרחן: סעיף קטן (ב) הוא כזה: "הודיע ראש הממשלה כאמור" – כלומר שהוא מבקש אמון – "יחולו הוראות סעיף 36(ב1)-(ב3).

ארבל אסטרחן: זה זהה למה שהיום.

ארבל אסטרחן: הזזנו את כל הסעיפים.

רוני בר-און: הם זזו ל-(ז)-(ח).

רוני בר-און: זאת התאמה טכנית.

רוני בר-און: זה סעיף הצרכת מספרים.

ארבל אסטרחן: יש כאן תיקון אחד נוסף בעקבות הישיבה הקודמת, אני חושבת שבעקבות חבר הכנסת סער, בסעיף קטן 36(י), בעמ' 3.

ארבל אסטרחן: מה שנמחק זה מה שהיה בישיבה הקודמת.

ארבל אסטרחן: מה שהוסף זה מה שנמצא היום, בעקבות הדברים בישיבה הקודמת: "מכסת הזמן להנמקת הצעת אי-אמון – עשר דקות; סיעה שהגישה הצעה להבעת אמון" – זה צריך להיות אי-אמון – "לא תזכה…".

רוני בר-און: כלומר, אם ההצעה של הסיעה עומדת בפני עצמה, יש לה עשר דקות והיא לא משתתפת בדיון.

רוני בר-און: אבל אם מצרפים שלוש או ארבע הצעות, היא מציעה את ההצעה שלה וגם מקבלת את הזמן שלה, והיא גם משתתפת בדיון בשלוש ההצעות שהיא לא מחוברת אליהן.

גדעון סער: כלומר הסעיף רלוונטי רק אם יש הצעת אי-אמון אחת.

גדעון סער: זה נראה לי סביר.

רוני בר-און: בדיוק.

רוני בר-און: יש עוד הערות?

רוני בר-און: בבקשה, חבר הכנסת פרוש.

אחמד טיבי: אני מבקש לחזור על סעיף (י).

רוני בר-און: כן, הבנתי מאיפה תבוא הקפיצה.

רוני בר-און: לפי סעיף קטן (י) אם יש הצעה אחת, המציע מדבר ולסיעה אין זמן דיבור.

רוני בר-און: אם יש שלוש הצעות, כלומר אם הסיעה היא גם נהגת עצמאית וגם טרמפיסטית, היא מציעה בזמן שלה וגם זכאית לזמן דיבור בדיון המשולב, כביכול על ההצעות שהצטרפו לאותו דיון.

גדעון סער: שזה יהיה חמש דקות?

ארבל אסטרחן: אם כמה סיעות יצטרפו להצעה אחת, זה לא יקרה.

ארבל אסטרחן: כלומר אם זאת תהיה אותה הצעה.

גדעון סער: זה רק כשיש הצעת אי-אמון אחת.

רוני בר-און: אעשה לך את זה פרקטי: אם סיעת העבודה הגישה לבדה, המציע מדבר עשר דקות, ולסיעת עבודה אין זמן במסגרת הדיון.

רוני בר-און: אם הגישו את ההצעה סיעת העבודה, יהדות התורה ועם אחד – כל אחת תקבל עשר דקות משלה, ובגלל השתיים האחרות היא תשתתף בדיון המשולב.

רוני בר-און: אבל אם יהדות התורה והעבודה הגישו יחד את אותה הצעה, זאת הצעה אחת.

רוני בר-און: הם לא מקבלים זמן דיון משותף.

רוני בר-און: שניהם.

רונית: זה דופק אותנו.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: כלומר אם זה דופק מישהו אחר לא אכפת לך?

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: בגלל שזה דופק אתכם אכפת לך?

אחמד טיבי: מה צעקת?

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: לא צעקתי, נשאתי את קולי ברמה.

אחמד טיבי: גערת בה, מה זה לא צעקת.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: זאת גערה?

רוני בר-און: בבקשה, חבר הכנסת פרוש.

מאיר פרוש: אם איננו משנים מסדרי בראשית, בסדר.

מאיר פרוש: אבל אם מנסים לפגוע בנושא, בסעיף קטן (י), אני רוצה לראות הצעה איך אתם מצמצמים את זמנם של שרי הממשלה.

מאיר פרוש: היום על-פי התקנון השר ליברמן יכול לעלות על הדוכן בכל דקה שהוא רוצה, בעת הדיון, ולעשות מה שהוא רוצה.

מאיר פרוש: זה תקנון הכנסת – אני לא רוצה לומר עליו שהוא מקודש אבל אחרים יגידו עליו כך.

מאיר פרוש: שר יכול לקחת את רשות הדיבור בכל דקה, מתי שהוא רוצה.

מאיר פרוש: מול הפריווילגיה הזאת של השר היו לכל סיעה כמה דקות שנתנו לה.

מאיר פרוש: אם אתם פוגעים בזכות הדיבור של הסיעות בהצעת אי-אמון, אני רוצה לשמוע הצעה איך אתם מצמצמים את זמן השרים.

רוני בר-און: אני עונה לך.

רוני בר-און: קודם כול, כבר עשינו כבר את המהלך הזה, התחלנו אותו.

רוני בר-און: זה בעקבות מה שהיה – דיון לפי 40 חתימות.

רוני בר-און: היה ויכוח עם השר אולמרט אם הוא רשאי לעלות או לא.

רוני בר-און: קבענו תקנונית ששום שר לא משתתף במשחק הזה, שזה ראש הממשלה ותו לא.

רוני בר-און: הורדו את אבן הנגף.

רוני בר-און: בעניין הצעות האי-אמון, אני יכול לומר לך משהו על הישיבה שבה די התכעסת: קבענו שהממשלה תשיב במסגרת זמן של 20 דקות על חמש ההצעות האלה.

רוני בר-און: אם שר אחד רוצה להשיב לכל החמש, הוא ישיב במשך 20 דקות.

רוני בר-און: אם רוצים לעלות ארבעה שרים, כל אחד ישיב בחמש דקות.

רוני בר-און: היושב-ראש אמר שזה לא מחייב אותו כי הוא לא יכול לכפות על שרים מה שהוא רוצה לעשות.

רוני בר-און: היה דיון מפורש, אמרתי לו את זה במפורש, וחזרתי ואמרתי.

רוני בר-און: בסוף השר אולמרט עלה והתווכח אתו 40 דקות: כן תגיד, לא תגיד, הערבים כך, הערבים אחרת.

רוני בר-און: הוא קיבל חמש דקות אבל הוא הזמין את אולמרט, אמר לו מהבמה שיושב-ראש ועדת הכנסת קבע שהוא יכול לדבר חמש דקות, אך הוסיף: אני לא מגביל אותך בזמן.

רוני בר-און: אני מוכן לדון בהצעה הזאת, אני מבקש שתגיש הצעה מסודרת.

מאיר פרוש: אנחנו יוצאים לפגרה.

רוני בר-און: בפגרה ממילא לא יהיו דיונים.

יצחק הרצוג: …

גדעון סער: אתה לא מכיר את הנושא, תפסיק עם הסיסמאות של חלק מהמשחק הדמוקרטי.

יצחק הרצוג: צריך לאפשר לכל אחד לנאום.

גדעון סער: על מה אתה מדבר?

גדעון סער: מי פוגע בזכות לנאום?

גדעון סער: אתה יודע על מה אתה מדבר בכלל?

יצחק הרצוג: למה אתה צועק, סליחה?

גדעון סער: אבל מה אתה בא ואומר "חלק מהמשחק הדמוקרטי".

גדעון סער: תכף אעמוד דום.

גדעון סער: באמת.

יצחק הרצוג: במקום לצעוק, תסביר.

גדעון סער: אבל תקשיב.

גדעון סער: תהיה חלק מדיון.

גדעון סער: הבנתי שקראו לך.

גדעון סער: בסדר, תקשיב, תשמע במה מדובר.

יצחק הרצוג: מה אתה בלחץ, אם קראו לי אל תהיה בלחץ.

רוני בר-און: בכלל העמדה שלכם בעניין הזה, אם יורשה לי להצטרף קצת, היא חוצפה שאין דוגמתה.

גדעון סער: לא מגיעים, שלוש פעמים דחיתי את ההצבעות.

רוני בר-און: אתם הולכים לטייל בשווקים בימי שישי, עושים פוליטיקה, במקום לעשות עבודה כאן.

גדעון סער: על מה אתם מדברים?

גדעון סער: אפשר להעביר את כל הסעיף, לדחות את ההצבעה, ולשנות אותו מאל"ף ועד תי"ו.

יצחק הרצוג: גדעון, אל תוציא הקריזות שלך על הבוקר.

גדעון סער: מה זה קשור, זה לא עניין של קריזות.

גדעון סער: תנהלו משחק הוגן.

רוני בר-און: חוצפנים כאלה.

גדעון סער: לא באתם לדבר, לא באתם לדיונים, פתאום התעוררתם.

יצחק הרצוג: פעם ראשונה שאני שומע.

גדעון סער: אז תשתתפו בדיונים.

יצחק הרצוג: בסדר, חבר אחד שלנו היה עם התקף לב.

רוני בר-און: הם עסוקים יותר מדי במשאים ומתנים להיכנס לממשלת האחדות.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: הכול סגור.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אתמול סגרו.

מאיר פרוש: אנחנו לא עסוקים במשא ומתן לגבי אחדות, ולא נקראנו לשום דיון.

מאיר פרוש: גדעון.

רוני בר-און: תאמין לי, אתה אוהב את זה בדיוק כמוני.

רוני בר-און: אתה לא יכול לעמוד ולהפריע.

רוני בר-און: אתה רוצה לשבת ולדבר, שב לדבר.

רוני בר-און: אתה מנהל פה דיון פתוח מאחורי הגב של כולם, בוג'י, בכל הכבוד לך.

אחמד טיבי: תודה, אדוני.

רוני בר-און: בבקשה, חבר הכנסת טיבי.

אחמד טיבי: אני מפנה את הדברים גם ליושב-ראש הוועדה וגם ליושב-ראש הקואליציה.

אחמד טיבי: כאשר שתי סיעות – למשל בדוגמה של יהדות התורה ומפלגת העבודה, מגישות את אותה הצעה – סיעה אחת מנמקת ושתי הסיעות לא משתתפות בדיון?

אחמד טיבי: נכון?

אחמד טיבי: זה מה שאמרת?

רוני בר-און: נכון.

רוני בר-און: כן.

אחמד טיבי: אין ספק שזה יפגע.

מאיר פרוש: זאת לא דוגמה טובה.

מאיר פרוש: מפלגת העבודה יכולה להגיש לבד.

מאיר פרוש: צריך לקחת את יהדות התורה, שלא יכולה לבד.

מאיר פרוש: נניח שיהדות התורה ותע"ל-חדש מגישות.

רוני בר-און: תחליטו מי מנמק, ושניכם לא תשתתפו בדיון.

מאיר פרוש: מפלגת העבודה יכולה להגיש בזכות עצמה.

אחמד טיבי: אתה יודע מה זה גורם, חבר הכנסת פרוש?

אחמד טיבי: זה גורם לכך שסיעות, בעיקר סיעות קטנות, לא יוכלו להשתתף בהצעה אחת כדי להגיש הצעת אי-אמון שלא מן המניין.

אחמד טיבי: זאת המשמעות.

אחמד טיבי: אני מקווה שזאת לא המטרה שלך, גדעון.

גדעון סער: תאמין לי, את הנוסח הביאה הלשכה המשפטית.

גדעון סער: לא אמרתי כלום לגבי הנוסח, לא השתתפתי בניסוח ההצעה.

גדעון סער: אם ארצה לשנות משהו אשנה, תאמין לי.

אחמד טיבי: חבר הכנסת פרוש, הסיעה שמנמקת,

רוני בר-און: אני לא רוצה שיישמע כאילו זו יוזמה של הלשכה המשפטית.

רוני בר-און: הנושא הזה עלה בישיבה הקודמת.

רוני בר-און: מבחינתי, כולכם הייתם פה.

רוני בר-און: מי שלא היה פה עשה את זה על אחריותו בלבד.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, נקבע שאם מפלגת העבודה נימקה ויהדות התורה לא נימקה – יהדות התורה תשתתף בדיון.

אחמד טיבי: זה נראה לך?

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: זה נראה הגיוני.

אריה אלדד: נכון.

רוני בר-און: זה לא נשמע הגיוני, אלה מכפלות של זמנים.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אחד ינמק ואחד ידבר.

אחמד טיבי: אחד מנמק, והסיעה האחרת מדברת.

אחמד טיבי: בכל זאת שוללים מסיעה אחת את זכות הדיבור.

יאיר פרץ: היום זה כך.

רוני בר-און: כלומר זמן הדיבור ילך לאיבוד רק לסיעה שמנמקת בפועל, גם אם מצטרפים אליה.

גדעון סער: מה הבעיה?

גדעון סער: הרי הם מציעים הצעות שונות.

רוני בר-און: אנחנו מדברים על הצעה אחת: בהצעת אי-אמון אחת של חמש סיעות, נניח, הסיעה שמנמקת לא משתתפת.

גדעון סער: מאה אחוז, מה רע בזה?

גדעון סער: זאת הצעתך?

גדעון סער: אני תומך בהצעה.

אבשלום וילן: נניח שמגישות ארבע סיעות: עבודה, מרצ, יהדות התורה, חד"ש.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: די, כל המוסיף גורע.

מאיר פרוש: נניח שחד"ש-תע"ל ומרצ מגישים הצעה.

מאיר פרוש: נניח שמרצ נימקה – אז חד"ש-תע"ל מדברת.

רוני בר-און: בואו נעשה סדר: בדיון משולב של כמה הצעות אי-אמון – בעצם ההצעה רצה והפתרון הזה, שאחמד ביקש ושמתגבש פה, נכון לשתי הטכניקות, לא צריך להפריד: בכל מקרה סיעה שמנמקת הצעה לסדר יום, אין לה זכות דיבור.

רוני בר-און: נקודה.

ארבל אסטרחן: ואם הדיון משולב במשהו שאינו אי-אמון, למשל הודעת ראש הממשלה?

רוני בר-און: מה זה שייך?

רוני בר-און: אנחנו מדברים רק על אי-אמון.

ארבל אסטרחן: ואם הדיון משולב?

רוני בר-און: סביב זה אפשר להתאחד?

אבשלום וילן: אבל נוצר כאן מצב אבסורדי מבחינת חלוקת הזמן.

אבשלום וילן: נניח שמפלגה גדולה דיברה במשך עשר דקות – אחר כך היא לא יכולה לדבר בכלל.

רוני בר-און: נכון, נותנים למפלגה הקטנה לנמק, היא תקבל עשר דקות, וגם המפלגה הגדולה תקבל עשר דקות.

אבשלום וילן: הסיעה הגדולה לא תוכל לדבר בכלל.

אבשלום וילן: כל הקואליציה תוכל לדבר, גם הקטנות יוכלו לדבר, והיא לא תהיה במשחק.

רוני בר-און: נכון.

רוני בר-און: חבר הכנסת טיבי, נניח שאתה הולך עם העבודה ויהדות התורה על הצעת אי-אמון.

רוני בר-און: בדרך כלל בדיון עצמו לעבודה יש עשר דקות, ולך יש שלוש דקות ולו יש שלוש דקות.

רוני בר-און: אתם תעשו שירקעס: אתה תנמק בעשר דקות, העבודה תקבל עשר דקות משלה והוא שלוש דקות.

רוני בר-און: קיבלתם 23 דקות במקום 16 דקות.

רוני בר-און: הבנת?

רוני בר-און: גדעון, אתה מבין את המניפולציה?

אחמד טיבי: אני שואל את חבר הכנסת וילן: אתה אתנו או נגדנו?

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אמרתי: כל המוסיף גורע.

רוני בר-און: נניח שפועלים בשיטה הזאת.

רוני בר-און: אתן לך את הסצנריו שהעבודה, הסיעה הערבית ויהדות התורה מגישות הצעה לאי-אמון.

רוני בר-און: אם העבודה מנמקת ולא משתתפת בדיון, כפי שצריך להיות, הזמן הוא עשר דקות של ההנמקה, שלוש דקות ועוד שלוש דקות.

רוני בר-און: יחד 16 דקות.

רוני בר-און: המניפולציה היא שנותנים לאחמד טיבי לנמק, הוא מקבל עשר דקות, העבודה מקבלת עשר דקות בדיון, וחבר הכנסת פרוש מקבל שלוש דקות.

אחמד טיבי: מפלגת העבודה לא תיתן לי בחיים.

רוני בר-און: אתם יכולים לתת לי לדבר?

רוני בר-און: מייד נשמע את הפתרון.

רוני בר-און: הגענו ל-23 דקות במקום 16 דקות.

רוני בר-און: מה הפתרון?

מאיר פרוש: יש לי פתרון.

מאיר פרוש: הדוגמה של מפלגת העבודה ויהדות התורה היא לא הדוגמה הנכונה.

מאיר פרוש: העבודה היא המפלגה הגדולה.

מאיר פרוש: אתה מדבר על מישהו שאין לו עשרה מנדטים, מפלגות קטנות שמתאחדות.

מאיר פרוש: נניח שחד"ש-תע"ל ומרצ התאחדו; מרצ נימקה, אין לה זכות דיבור, אבל לחד"ש-תע"ל יש זכות דיבור.

מאיר פרוש: אם יהדות התורה והמפד"ל – מה שיקרה בעוד חודש – מתאחדות יחד, יהיו 11 חברים.

מאיר פרוש: אחד ינמק, האחר יקבל זכות דיבור.

מאיר פרוש: זה לא המקרה של מפלגת העבודה.

מאיר פרוש: היא בזכות עצמה, היא יכולה להגיש אי-אמון בכל שבוע.

אחמד טיבי: אין מצב כזה.

אחמד טיבי: מרצ יגישו את אותה הצעה.

רוני בר-און: אנחנו הולכים עם הפתרון הזה?

יצחק הרצוג: רגע, אני רוצה להבהיר מה זה אומר.

יצחק הרצוג: כי האופוזיציה הגדולה בכל זאת רוצה אפשרות להתבטא כאופוזיציה.

יצחק הרצוג: אם היא מגישה את ההצעה ונואמת,

רוני בר-און: אם היא מציעה, היא לא מקבלת זמן.

יצחק הרצוג: מה קורה אם הנואם לא ממצה את כל עשר הדקות?

רוני בר-און: מה זה "לא ממצה"?

רוני בר-און: אי-אפשר לנהל חשבון עובר ושב.

יצחק הרצוג: למה לא לאפשר לאופוזיציה להמשיך כמו שזה היום?

רוני בר-און: כי אנחנו לא רוצים.

רוני בר-און: זאת ההצעה.

רוני בר-און: לא רוצים, הסיבות האחרות כבר לא מעניינות.

רוני בר-און: אנחנו רוצים לתקן את המצב הזה.

יצחק הרצוג: בכל זאת אופוזיציה,

רוני בר-און: זה הדיון, היה כאן דיון במשך שלוש ישיבות, אני לא פותח אותו מחדש.

רוני בר-און: אמרת שאתה לא מבין, הסברתי לך.

רוני בר-און: עכשיו אתה שואל למה הולכים לכיוון הזה?

רוני בר-און: כי ככה אנחנו רוצים.

יצחק הרצוג: אני שואל.

רוני בר-און: אתה לא יכול, אתה לא תסחב.

יצחק הרצוג: שאלה, אני לא סוחב.

יצחק הרצוג: אם שתי מפלגות או שלוש מפלגות מגישות יחד?

רוני בר-און: זאת שמנמקת לא משתתפת בדיון.

יצחק הרצוג: האחרות יכולות?

רוני בר-און: כן.

אבשלום וילן: כמה מקבלת הקואליציה?

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, אני כן הייתי בדיון הקודם.

רוני בר-און: אני לא יכול עם הרעש הזה.

רוני בר-און: כן, בבקשה.

אבשלום וילן: כבוד היושב-ראש, אני כן הייתי בדיון הקודם.

אבשלום וילן: הטענה המרכזית הייתה שדיון האי-אמון נמרח ונמרח בכל שבוע, ואז הוא חסר עניין.

אבשלום וילן: ניסינו לעשות אותו יעיל וקומפקטי יותר, בלי לפגוע בזכויות היסוד שבכל שבוע יהיה אפשר להגיש הצעת אי-אמון.

אבשלום וילן: תמכתי בשיטה הזאת, ואני תומך בה גם עכשיו, אבל נוצר כאן מצב הפוך: את עיקר הזמן, כך על פי החלטתנו, תבזבז הקואליציה דווקא.

רוני בר-און: למה הקואליציה תבזבז את הזמן?

רוני בר-און: היא תשמח שלא יהיה בזבוז זמן.

רוני בר-און: היא תגיד תודה בכל שבוע אם לא יהיו הצעות אי-אמון.

אבשלום וילן: אמרת שהבעיה באי-אמון היא שבכל יום שני העניין תופס שלוש שעות מהדיון, והדיונים נמרחים ומאבדים את כל טעמם הפוליטי.

אבשלום וילן: אבל אמרנו שזהו הנשק של היחיד של האופוזיציה, אי-אפשר לקחת אותו.

אבשלום וילן: אמרנו שמי שמנמק לא משתתף בדיון, אבל מבחינת הזמן יש כעת חלוקה מאוד לא סימטרית.

אבשלום וילן: אני מציע שנראה איך מאזנים את זה, כך שגם הקואליציה מורידה זמן.

רוני בר-און: תגיש הצעה, נתקן בהקדם.

רוני בר-און: אי-אפשר לעשות זאת עכשיו.

רוני בר-און: הדיון הזה הלך קצת יותר מדי רחוק.

רוני בר-און: אתם מנסים לסחוב את ההצבעה.

רוני בר-און: אנחנו מקיימים הצבעה.

רוני בר-און: תצביעו נגד התיקון, תפילו אותו.

רוני בר-און: זה הדיון הרביעי בעניין הזה, כל הדברים האלה עלו ונידונו ונטחנו עד דק.

רוני בר-און: לא אתן לעשות פיליבסטר בעניין הזה.

רוני בר-און: תפילו, בסדר.

מאיר פרוש: למה אין היגיון?

מאיר פרוש: אנחנו הולכים עכשיו לפגרה.

רוני בר-און: לא אפתח זאת שוב.

רוני בר-און: לא אקיים על זה דיונים בפגרה.

מאיר פרוש: למה אין היגיון?…

רוני בר-און: שקט.

רוני בר-און: אי-אפשר לקיים את הדיונים בדלת.

אבשלום וילן: שיוריד מהקואליציה.

יצחק הרצוג: תוריד גם מהקואליציה.

יצחק הרצוג: בדיוק.

אבשלום וילן: אתה רוצה לייעל.

אבשלום וילן: אני הצעתי עשר דקות ושהם לא ידברו – אני מזכיר לך.

אבשלום וילן: תוריד גם מהקואליציה.

יצחק הרצוג: השר משיב, נכון?

רוני בר-און: סליחה, שמעתי אתכם.

רוני בר-און: הנה הפתרון: אנחנו נצביע.

רוני בר-און: אם העניין נופל, והרי אתם שמחים ממילא.

רוני בר-און: אם העניין הזה עובר, זה מונח על שולחן הכנסת, תגישו את ההשגות שלכם ונדון בהן.

רוני בר-און: אני לא דוחה את ההצבעה היום.

יצחק הרצוג: שמע, אתה ראש ועדת הכנסת, בכל זאת אתה אמון על כולנו.

רוני בר-און: הבנתי.

רוני בר-און: מוסר אני מקבל בין 16:00 ל-17:00.

רוני בר-און: בבוקר זה כבד עלי.

יצחק הרצוג: רוני, למה לא הגשת תיקון?

רוני בר-און: תודה, שמעתי אותך.

יצחק הרצוג: אם השר מנמק, תוריד לליכוד, מה קרה, רק להוריד לעבודה?

רוני בר-און: תודה רבה.

רוני בר-און: שמעתי.

רוני בר-און: אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק הרצוג: תוריד גם לקואליציה.

גדעון סער: מה להוריד?

אבשלום וילן: תוריד זמן דיבור.

רוני בר-און: חבר הכנסת וילן, אתה לא מצפה שאקרא לך לסדר.

רוני בר-און: זה לא מתאים.

רוני בר-און: תודה.

מאיר פרוש: השר יכול לדבר מתי שהוא רוצה.

אבשלום וילן: הקוזק הנגזל, באמת.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, אתה עומד על הנוסח כפי שהוא פה?

גדעון סער: אז בסדר.

יצחק הרצוג: הוא מוכן להוריד את הסיפה.

גדעון סער: זה יהיה לכם גרוע יותר.

רוני בר-און: חבר הכנסת הרצוג, אתה לא רוצה להכריח אותי לקרוא לך לסדר.

אבשלום וילן: גדעון, אחרי שתעבור פעם אחת סיבוב אופוזיציה תבין שבכוח זה לא עובד.

גדעון סער: זה לא בכוח, זאת הצעה של הלשכה המשפטית.

גדעון סער: בכל הכבוד.

אבשלום וילן: אני הצעתי אותה, מה אתה מדבר על הלשכה המשפטית?

גדעון סער: … וזה מה שאמרו.

אבשלום וילן: אני הצעתי את ההצעה הזאת בישיבה הקודמת.

גדעון סער: אז אני הולך על ההצעה שלך, מה אתה רוצה?

אבשלום וילן: תוריד משהו כדי לצמצם.

גדעון סער: עכשיו עושים שיפור עמדות.

יצחק הרצוג: זה לא של הלשכה המשפטית.

רוני בר-און: אל תבלבל את המוח, אין לך מושג על מה אתה מדבר.

יצחק הרצוג: אפשר לשמוע את הלשכה המשפטית?

רוני בר-און: לא, אי-אפשר.

יצחק הרצוג: למה לא?

רוני בר-און: כי אני לא רוצה.

רוני בר-און: הלשכה המשפטית דיברה כאן ארבע ישיבות.

יצחק הרצוג: אבל הם לא אמרו,

רוני בר-און: חבר הכנסת הרצוג, אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק הרצוג: זה לא הוגן מה שאתם מביאים פה.

יצחק הרצוג: זה לא הוגן.

רוני בר-און: תודה רבה, שמעתי, לא הבטחתי לך שום הגינות.

רוני בר-און: ההתייחסות שלך הוגנת, שאתה מנסה לסחוב את זה בכוח?

יצחק הרצוג: אני לא מנסה לסחוב.

רוני בר-און: חבר הכנסת הרצוג, אני מבקש ממך להפסיק להפריע.

רוני בר-און: אני אוציא אותך.

רוני בר-און: התיקון בעקבות העובדה שקיבלנו את ההערה של חבר הכנסת וילן הוא זה: מכסת הזמן להנמקת הצעה להבעת אי-אמון בממשלה – עשר דקות.

רוני בר-און: סיעה שחברה מטעמה נימק את ההצעה לא תזכה בזמן דיבור בדיון הסיעתי, אלא אם כן הדיון הסיעתי משולב עם הצעה נוספת להבעת אי-אמון בממשלה או אם נושא שאינו הצעה להביע אי-אמון.

רוני בר-און: אני עובר להצבעה.

רוני בר-און: אני מזכיר לכם עוד פעם, זה לא מעשה עשוי.

רוני בר-און: הנושא יונח על שולחן הכנסת.

רוני בר-און: אתם תוכלו להגיש את ההשגות שלכם מתי שאתם רוצים, ואז נראה איפה אנחנו עומדים.

רוני בר-און: מי בעד הצעת הלשכה המשפטית?

מאיר פרוש: זה לא של הלשכה המשפטית.

מאיר פרוש: היא מהנהנת בראש שזאת לא ההצעה שלה.

רוני בר-און: סליחה, זאת הצעה שלה.

מאיר פרוש: לא.

מאיר פרוש: היא אומרת לא.

מאיר פרוש: היא אומרת לא.

מאיר פרוש: היא עושה "לא", היא לא מדברת.

רוני בר-און: חבר הכנסת פרוש, אנחנו באמצע ההצבעה.

מאיר פרוש: זה שקר.

מאיר פרוש: שקר.

רוני בר-און: שמעתי אותך.

רוני בר-און: חבר הכנסת פרוש, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

רוני בר-און: מי בעד ההצעה הזאת?

רוני בר-און: נא למנות.

אבשלום וילן: אחמד, אמרנו שאנחנו נמנעים.

אחמד טיבי: לא, אני נגד.

רוני בר-און: קיבלנו את התיקון שלך ואתה נגד.

אחמד טיבי: נגד הקונספציה.

אחמד טיבי: ה צ ב ע ה בעד – 11 נגד – 7 נמנעים – 1

רוני בר-און: תודה רבה.

רוני בר-און: אני קובע שברוב של 11 חברים נגד שבעה ההצעה עברה.

רוני בר-און: היא תונח על שולחן הכנסת.

יצחק הרצוג: רוויזיה.

רוני בר-און: בבקשה, רוויזיה שתי דקות.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: הם קיבלו את ההצעה שלנו, חבר הכנסת טיבי.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: זה הגון, זה ישר.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: רק משום שאנחנו אופוזיציה?

אחמד טיבי: … עשר דקות.

מאיר פרוש: דוד, הקואליציה לא צריכה לקבל את הזמן שלה.

מאיר פרוש: הממשלה לא צריכה לקבל את כל הזמן הנוסף.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: ההצעה שלו היא מטבעה כך.

רוני בר-און: אני דוחה את ההצבעה בשבילם, והם מנסים לעשות פיליבסטר.

רוני בר-און: טוב, זמן הרוויזיה תם.

רוני בר-און: מי בעד הרוויזיה, ירים את ידו.

רוני בר-און: ה צ ב ע ה נגד – רוב

אברהם הירשזון: אני קובע שברוב דעות אין רוויזיה.

אברהם הירשזון: ב.

אברהם הירשזון: השגות להצעה לתיקון סעיף 41 לתקנון הכנסת בנושא השאילתות

רוני בר-און: הנושא הבא שעל סדר היום הוא ההשגה לעניין ההצעה שהנחנו לתיקון סעיף 41 לתקנון הכנסת בנושא השאילתות.

רוני בר-און: הנחנו על שולחן הכנסת הצעה לתיקון סעיף 41 לתקנון הכנסת, שהייתה בעקבות יוזמה של חבר הכנסת פרופ' אלדד, שמחה וקבל על כך שהשאילתות שלו עוברות שיפוצים – קוסמטיים, נגיד?

רוני בר-און: לא נגיד קוסמטיים – מהותיים.

אחמד טיבי: קונספטואליים.

אריה אלדד: רה-קונסטרוקטיביים.

רוני בר-און: אני קורא את ההצעה.

רוני בר-און: אתה מבקש להסתייג מההצעה.

רוני בר-און: מה ההסתייגות?

אריה אלדד: נדמה לי שלא מקובל שמי שמחליט הוא גם מי שדן בערעור ומחליט בו.

אריה אלדד: אם מחליטים שיש טעם בערעור, צריך אינסטנציה אחרת לערעור.

רוני בר-און: זה עיקרון מובנה במשפט המנהלי, נכון חבר הכנסת סער?

גדעון סער: אני חושב שכן, אם הצלחתי לעקוב.

גדעון סער: אם אתה אומר, זה על דעתי.

רוני בר-און: אין ערכאה מחליטה שומעת ערעור על עצמה.

אריה אלדד: כתבתי משהו בשאילתא,

גדעון סער: הייתי בדיון הזה.

רוני בר-און: אריה, זה מזכיר את המערכון של הגשש "ישראבלוף".

רוני בר-און: זה ב"כאילו".

רוני בר-און: ההחלטה הראשונה היא לא באמת החלטה של היושב-ראש, היא אפילו לא של המזכיר; היא החלטה של הגברת במזכירות שמבינה בדברים האלה.

רוני בר-און: אבל אי-אפשר לכתוב בתקנון שגברת במזכירות שמבינה בדברים האלה עושה תיקונים קוסמטיים.

גדעון סער: ההסתייגות שלך היא להחלטה שלנו?

רוני בר-און: אני לא יכול לעשות צחוק מעצמי.

רוני בר-און: בעוד 1,000 שנה יעשו מחקר וישאלו איך עשינו את זה.

גדעון סער: חבר הכנסת אלדד, ברור לך שלא נוכל לתמוך בפגיעה ביושב-ראש הבית.

דלית דרור: אפשר לא להשתמש במילה "ערעור", אפשר לכתוב דיון חוזר, שיקול חוזר.

דלית דרור: לא מערערים על אותו פורום.

רוני בר-און: אז שימוע?

דלית דרור: בקשה לדיון מחודש.

דלית דרור: בקשה לשקילה.

רוני בר-און: חסר משהו לחברים: כתוב שהיושב-ראש מחליט והיושב-ראש שומע את הערעור – אבל אנחנו יודעים מאריה האן שזה "ישראבלוף", כי היושב-ראש לא באמת שומע את האינסטנציה הראשונה.

רוני בר-און: אפילו לא אריה האן עושה את התיקון הראשון, אלא מזכירה במזכירות.

אריה האן: אני עובר בסוף.

אריה האן: הערעור הוא בעצם עלי, בצד הפרקטי.

אריה האן: אני עושה את התיקון.

מאיר פרוש: אריה, חיפשת מישהו שתוכל להגיד לו למה מצנזרים אותך.

גדעון סער: בואו ננסה את ההחלטה שקיבלנו.

גדעון סער: אם החששות יהיו מוצדקים,

רוני בר-און: אבל זה נייר שלא יכול לצאת מתחת ידינו.

ארבל אסטרחן: אולי נבקש מיושב-ראש הכנסת לשקול מחדש את ההחלטה?

רוני בר-און: אני מציע את השינוי הבא, ואז נתחמק מהערעור: "שינה יושב-ראש הכנסת את נוסח השאילתא יודיע על כך לחבר הכנסת, וחבר הכנסת רשאי לבקש מהיושב-ראש לשקול מחדש את החלטתו".

רוני בר-און: זה אותו דבר, אבל זה לא ערעור.

ארבל אסטרחן: וכך אתה מפנה את תשומת לבו לכך שכשמורידים לך את המירכאות זה לא בסדר.

אריה אלדד: נדמה לי שהרבה פעמים יושב-ראש הכנסת, מתוך יחסי עבודה תקינים עם הצוות שלו, מקבל את התיקון באופן אוטומטי.

אריה אלדד: לא הייתי מגיע הנה על משהו מופשט אילולא ניתן גיבוי למשהו שהיה לחלוטין לא מהותי, לא תוקפני.

רוני בר-און: אנחנו נחליט שהמזכירה הבכירה, במקום שנקרא לה יושב-ראש הכנסת בערכאה הראשונה, נקרא לה נשיאות הכנסת.

רוני בר-און: "נשיאות הכנסת רשאית לנסח…" ותעשו שם מה שאתם רוצים.

גדעון סער: הנשיאות לא תעסוק בזה, זה לא הפורום לעסוק בניסוח של שאילתות.

רוני בר-און: גם לא יושב-ראש הכנסת.

גדעון סער: בערעור כן.

רוני בר-און: נכון, לכן אני מציע לקרוא לערכאה הראשונה "נשיאות".

רוני בר-און: ואז היושב-ראש יכול לשבת בערעור על הנשיאות.

רוני בר-און: אני לא יכול לחיות עם שתי ערכאות של היושב-ראש.

רוני בר-און: נמצא שם לערכאה הראשונה.

גדעון סער: אז שיהיה שיקול מחדש.

דלית דרור: לשקול מחדש.

רוני בר-און: הוא לא מעוניין בשיקול מחדש.

אריה אלדד: אני רוצה לערער.

אריה האן: גם נשיאות זה "ישראבלוף", הם לא ישבו.

רוני בר-און: מי מקבל את ההחלטה בסוף הדרך?

אריה האן: בסוף הדרך אני מקבל את החומר מהמזכירה, ואני עובר וחותם בראשי תיבות.

רוני בר-און: אז אפשר לכתוב: "מזכיר הכנסת רשאי לשנות את נוסח השאילתות" ואז הערעור יהיה אצל היושב-ראש.

ארבל אסטרחן: היום הסמכות היא של היושב-ראש.

רוני בר-און: אבל את יודעת שהוא לא עושה את זה.

אריה האן: מדובר באלפי שאילתות.

רוני בר-און: כתוב שהיועץ המשפטי לממשלה מחליט בבקשות לעיכוב הליכים.

רוני בר-און: אבל הוא לא רואה את אפס קצה של הערימה.

ארבל אסטרחן: אז מה, לכתוב שהמתמחה של העוזר עושה את זה?

אריה אלדד: גם יושב-ראש הכנסת אמר שהמירכאות – זה מקובל עליו.

רוני בר-און: אריה, "לבקש עיון מחדש בהחלטתו" – זה נשמע יותר הגיוני.

רוני בר-און: נכתוב: "רשאי לבקש מהיושב-ראש לשוב ולעיין בהחלטתו".

אריה אלדד: זה נכון בכל מקרה.

אריה אלדד: כל רשות שהחליטה, גם ראש הממשלה – רשאי אזרח לפנות לראש הממשלה ולבקש ממנו לדון מחדש.

רוני בר-און: אתה צודק שזה לא יכול להיות בערעור, אז בוא נרכך את זה ונעבוד עם זה.

רוני בר-און: נראה איך זה עובד.

רוני בר-און: הרי אתה רוצה פתרון, אתה לא רוצה לא מעשה חקיקה דרמטי.

אריה אלדד: אני לא רוצה שום מעשה חקיקה דרמטי.

אריה אלדד: אני רוצה שעל שאילתות לא תוטל צנזורה.

רוני בר-און: אבל לא קיבלנו את עמדתך.

רוני בר-און: כלומר, הפרקטיקה לא חיה בשלום עם עמדתך.

רוני בר-און: אי-אפשר להרשות שכל מה שאתה כותב כשאילתא יטוס מהמערכת כשאילתא.

רוני בר-און: זה צריך לעבור צנזור עדין.

רוני בר-און: נתנו לך מנגנון לעיון מחדש.

רוני בר-און: אריה, אני מציע אפוא לקבל את ההסתייגות שלך.

רוני בר-און: תסכים אתי.

רוני בר-און: במקום: "חבר הכנסת רשאי לערער על השינוי בפני היושב-ראש" יהיה כתוב: "וחבר הכנסת רשאי לבקש מהיושב-ראש לשוב ולשקול את החלטתו".

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: זה סביר בהחלט.

רוני בר-און: והחלטה זו תהיה סופית.

אריה אלדד: אני עדיין רוצה להגיש הסתייגות.

רוני בר-און: בסדר.

רוני בר-און: רשמנו את ההסתייגות.

רוני בר-און: בואו נצביע עליה.

ארבל אסטרחן: במליאה.

רוני בר-און: מה ההסתייגות שלך אומרת?

רוני בר-און: אתה רוצה שהערעור על היושב-ראש יבוא לוועדת הכנסת?

אריה אלדד: שיהיה ערעור.

רוני בר-און: יש כאן שתי הצעות.

רוני בר-און: הצעת פרופ' אלדד היא שהמקום לערער על החלטת היושב-ראש בעניין תיקון שאילתא יהיה ועדת הכנסת.

רוני בר-און: ההצעה שלי היא שבמקום שייאמר שערכאה אחת תשב על עצמה כערכאת ערעור ייאמר כך: "שינה יושב-ראש הכנסת את נוסח השאילתא, יודיע על כך לחבר הכנסת, וחבר הכנסת יהיה רשאי לבקש מיושב-ראש הכנסת לשוב ולשקול מחדש את החלטתו.

רוני בר-און: החלטת היושב-ראש בתנאים אלה תהיה סופית".

ארבל אסטרחן: לא צריך "לשוב ולשקול מחדש".

ארבל אסטרחן: או "לשקול מחדש" או "לשוב ולשקול".

גדעון סער: עיון חוזר – זה יותר טוב.

רוני בר-און: בסדר: "לעיין בהחלטתו עיון חוזר.

רוני בר-און: החלטה זו תהיה סופית".

רוני בר-און: מי בעד הצעת פרופ' אלדד?

רוני בר-און: ה צ ב ע ה בעד – 2 נגד – 5 נמנעים – אין

רוני בר-און: ההצעה נפלה.

רוני בר-און: מי בעד הצעתי כהצעת ועדה?

רוני בר-און: ה צ ב ע ה בעד – 5 נגד – 1 נמנעים – אין

ארבל אסטרחן: זה יעלה כהשגה למליאה.

רוני בר-און: בוודאי.

רוני בר-און: מה, אין לדברים האלה סוף?

רוני בר-און: עוד פעם השגות?

ארבל אסטרחן: זה יעלה להצבעה.

ארבל אסטרחן: הוא יוכל לנמק, להצביע, כמו קריאה שנייה שלישית.

ארבל אסטרחן: יובהר שזה רק על שאילתות רגילות.

רוני בר-און: בסדר, ודאי.

רוני בר-און: ג.

רוני בר-און: הצעת חוק יסוד: הכנסת (תיקון מס' 37) (התפלגות סיעה) – הכנה לקריאה שנייה ושלישית

רוני בר-און: אנחנו עוברים לנושא הבא: הצעת חוק יסוד: הכנסת.

רוני בר-און: רצינו לעשות קריאה שנייה שלישית, אבל זה לא בא לקריאה ראשונה.

גדעון סער: נכון, צריך לוודא שזה יעלה.

רוני בר-און: קבענו את זה ליום שני.

רוני בר-און: ביום שלישי רביעי נעשה קריאה שנייה שלישית.

אריה האן: בשבוע הבא אין הצעות חוק פרטיות.

אריה האן: ביום רביעי האחרון יש רק ניקוי שולחן.

גדעון סער: אבל אם מעבירים את הצעת החוק במליאה ביום שני, אפשר לאשר אותה בקריאה שנייה ושלישית ביום שלישי?

אריה האן: אם אתם גומרים, אפשר.

גדעון סער: זה מה שנעשה.

גדעון סער: ד.

גדעון סער: קביעת הרכב הוועדה המשותפת של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות וועדת הכספים לדיון בהצעה לסדר היום בנושא מיסוד נתוני הביטוח הלאומי, של חה"כ דניאל בנלולו – בהתאם לסעיף 16(א)(ב) לתקנון הכנסת

רוני בר-און: יש קביעה להרכב ועדה משותפת של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות וועדת הכספים לדיון בצעה לסדר היום בנושא מיסוד נתוני הביטוח הלאומי של חבר הכנסת דניאל בנלולו – בהתאם לסעיף 16(א)(ב) לתקנון הכנסת.

רוני בר-און: על הצעת חוק גם ועדה משותפת?

רוני בר-און: בסדר.

רוני בר-און: חבר הכנסת הירשזון הציע שהוועדה המשותפת של ועדת הכספים וועדת העבודה, הרווחה והבריאות לנושא זה תהיה בת שישה חברים, שלושה מכל ועדה, בראשות ועדת הכספים – זאת בתיאום עם חבר הכנסת יהלום.

רוני בר-און: שמות החברים יינתנו לאחר שובו של חבר הכנסת הירשזון מחוץ-לארץ.

רוני בר-און: אני מציע אפוא שנאשר את המבנה שהוועדה תתכנס ותכהן בו בעיקרון.

רוני בר-און: את השמות נאשר בפעם הבאה.

רוני בר-און: אתה רוצה לומר משהו, חבר הכנסת בנלולו?

1028: כן, הוועדה הזאת הייתה צריכה לקום.

1028: אני לא יודע למה ועדה משותפת.

1028: אנחנו היינו אמורים לקבוע כאן את השמות?

רוני בר-און: כן, לא רק אנחנו: גם הכנסת.

1028: אברהם ביקש את זה ממך?

1028: לא ראיתי את המכתב הזה.

1028: זאת הצעה לסדר שלי.

1028: אני לא מבין מי כתב לך את זה.

1028: רציתי לדבר אתך על זה.

1028: סביר להניח שאקבל העתק.

רוני בר-און: אני לא חושב.

רוני בר-און: צלצלת אלי, הזמנתי אותך, אמרת שתבוא לוועדה.

1028: אני חבר ועדת הכנסת.

גדעון סער: מאחר שממילא לא קובעים אלא רק אחרי שאברהם יחזור, אולי אפשר לדחות, בתיאום עם חבר הכנסת בנלולו?

גדעון סער: בסך הכול זאת הצעה לסדר שלו.

גדעון סער: מי בכלל הביא את ההצעה הזאת?

רוני בר-און: המליאה.

גדעון סער: המליאה הציעה ועדה משותפת?

רוני בר-און: כן.

גדעון סער: ועדה משותפת?

גדעון סער: כך המליאה אמרה?

אתי בן-יוסף: יש גם מכתב של אריה האן.

רוני בר-און: אני קורא מהפרוטוקול.

רוני בר-און: היושב-ראש מציע: "ההצעה להעביר את הנושא לוועדה משותפת של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות וועדת הכספים".

רוני בר-און: מצביעים, וזה נתקבל.

גדעון סער: ההצבעה היא על הרכב הוועדה?

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: על עצם ההעברה לוועדה משותפת.

רוני בר-און: נכון.

גדעון סער: אם המליאה הצביעה, ראוי שנלך בעקבותיה.

רוני בר-און: אתה אמרת שאתה מציע ועדה משותפת, חבר הכנסת בנלולו.

1028: אני?

רוני בר-און: אני קורא: "דניאל בנלולו: מציע ועדה משותפת".

רוני בר-און: אתה דניאל בנלולו מהליכוד?

1028: היום כן.

רוני בר-און: כך זה מופיע.

רוני בר-און: אתה לא רוצה ועדה משותפת?

רוני בר-און: תגיד לי מה אתה רוצה.

1028: אני מבקש שאת הנושא הזה יעשו בתיאום אתי, חברי הוועדה והוועדה.

1028: אפשר?

רוני בר-און: אפשר, זה חריג, אבל אם אתה מבקש, נעשה את זה.

רוני בר-און: אני אעשה את זה.

רוני בר-און: אני מסכים לעשות את זה.

רוני בר-און: אבל זה חריג.

רוני בר-און: התהליך פשוט: יש דיון במליאה.

רוני בר-און: נגמר הדיון, מחליטים: או דיון במליאה או מסירים מסדר היום או ועדה.

רוני בר-און: אם מחליטים על דיון במליאה, אני לא חלק מהמשחק.

רוני בר-און: אם מסירים מסדר היום, גם כן אני לא חלק מהמשחק.

רוני בר-און: אם קובעים ועדה ספציפית, גם אני לא מהמשחק.

רוני בר-און: רק כשיש מחלוקת לאיזו ועדה – אני מקבל הוראה ממזכיר הכנסת, או בקשה ממזכיר הכנסת: תחליט איזו ועדה.

רוני בר-און: וכשאני אומר "תחליט" הכוונה לכולנו.

רוני בר-און: לפי תקנון הכנסת יש הגדרות לוועדה משותפת ולוועדה מיוחדת – לכל הוועדות שאינן סטטוטוריות.

רוני בר-און: מדובר על ועדה משותפת, ואותה קובעת ועדת הכנסת.

רוני בר-און: מכיוון שביקשתם ועדה משותפת, המזכיר אמר לי: קבע אותה.

רוני בר-און: מנהלת הוועדה, לבקשתי, מדברת עם היושב-ראש הזה והיושב-ראש האחר של שתי הוועדות שמהן תהיה ועדה משותפת, כדי שקודם כול הם יחליטו ביניהם כמה חברים יהיו ומי יהיה היושב-ראש, ויביאו לנו את ההרכב.

רוני בר-און: כדי לא למנוע מהנושא שהעלית, שחשוב לך, להתקדם הלאה, עשינו את זה מהר.

רוני בר-און: חבר הכנסת הירשזון בחוץ-לארץ.

רוני בר-און: הוא אומר: סיכמתי עם חבר הכנסת יהלום על ועדה משותפת של שישה חברים, אני היושב-ראש.

רוני בר-און: מי החברים – רק כשאחזור מחוץ-לארץ.

רוני בר-און: את כל זה גם הודעתי פה.

רוני בר-און: מה שאתה רוצה יהיה.

גדעון סער: כדאי לך, אבל מה שתגיד נעשה.

1028: אני חושב שהוועדה הזאת צריכה להיות בראשותי, הוועדה המשותפת צריכה להיות בראשותי.

גדעון סער: זאת הצעה לסדר שלך.

רוני בר-און: אין לי בעיה.

רוני בר-און: חבר הכנסת סער, אני מבקש ממך.

גדעון סער: אתה רוצה שוועדה בראשותך תדון בהצעה לסדר שלך?

גדעון סער: אני לא מתנגד.

רוני בר-און: כן, בראשותך.

רוני בר-און: מי חברים?

1028: למה, יש בעיה?

גדעון סער: אתמוך בכל הצעה שתביא, דני.

רוני בר-און: אני תומך.

רוני בר-און: ועדה משותפת בראשותך.

רוני בר-און: מי החברים?

רוני בר-און: יש לך שמות?

אחמד טיבי: דני ורוחמה, מה הסיפור?

1028: ששני היושבי-ראש יחליטו מיהם החברים.

רוני בר-און: זאת ההצעה שלך?

רוני בר-און: חבר הכנסת בנלולו מבקש שהוועדה המשותפת תהיה בראשותו ויושבי-ראש ועדות הכספים והעבודה, הרווחה והבריאות יודיעו על החברים.

רוני בר-און: שישה חברים זה מתאים?

1028: מה שהציע יושב-ראש ועדת הכספים.

רוני בר-און: שישה חברים, שלושה מכל ועדה.

רוני בר-און: הם יודיעו שמות של שני חברים מוועדת הכספים ושל שלושה חברים מוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

אחמד טיבי: בתנאי שהם יוסכמו על-ידי חבר הכנסת בנלולו.

רוני בר-און: אחמד, עזוב.

אחמד טיבי: למה?

אחמד טיבי: קיבלת את העיקרון בהתחלה.

רוני בר-און: אחמד, אני מבקש ממך.

רוני בר-און: אני תומך בהצעה הזאת.

רוני בר-און: מי בעד?

אחמד טיבי: כולנו בעד.

אחמד טיבי: זה תקדים.

אחמד טיבי: ה צ ב ע ה בעד – רוב נגד – אין נמנעים – אין

רוני בר-און: אני קובע שפה אחד נתקבלה הצעתו של חבר הכנסת בנלולו.

אחמד טיבי: אחת ההצעות הטובות שהיו פה.

רוני בר-און: אתה רוצה שנצביע גם בשביל ההצעה שלך?

אחמד טיבי: כן.

אחמד טיבי: אבל שם אני לא אדבר אפילו.

רוני בר-און: אני מבקש ממך לא.

רוני בר-און: ה.

רוני בר-און: בקשת חבר הכנסת מיכאל גורלובסקי להקדמת הדיון בהצעת חוק לדחיית מועדים בשל שביתה או השבתה, התשס"ד-2004 לפני הקריאה הטרומית

רוני בר-און: יש לנו עוד נושא על סדר היום.

רוני בר-און: במסגרת התוספת לסדר היום יש לנו שתי בקשות לפטור מחובת הנחה.

גדעון סער: אחת הבקשות היא לא פטור.

רוני בר-און: יש בקשה של חבר הכנסת גורלובסקי לפטור מחובת הנחה.

רוני בר-און: דיברת אתי אתמול, אמרת שאתה לא בטוח.

מיכאל גורלובסקי: הבנתי שטכנית אי-אפשר.

רוני בר-און: אפשר לתקן את זה בתוך דקה, בשביל חבר הכנסת גורלובסקי נמציא קוורום.

רוני בר-און: תכף יהיה פה קוורום.

רוני בר-און: אתה מעוניין בזה?

מיכאל גורלובסקי: יש בעיה טכנית להעביר במליאה.

אריה האן: יש בעיה.

אריה האן: סדר היום גמור, אין לכם מכסה.

גדעון סער: אם זה עניין של מכסה, אני יכול להוריד הצעה לסדר.

אריה האן: זה נעול.

גדעון סער: זה מה שנאמר לי.

גדעון סער: אתמול בערב פניתי למזכיר הכנסת, באמצעות מנהלת הסיעה, על מנת לבדוק את האפשרות לשלב את זה בסדר היום של היום, בהנחה שההצעה תקבל את הפטור מחובת הנחה.

גדעון סער: לאחר שהייתה לי תשובה שלילית אמרתי את זה לחבר הכנסת גורלובסקי.

גדעון סער: גם אמרתי לו שאם אני לא יכול להביא היום למליאה, לדעתי אין טעם בדיון בפטור מחובת הנחה.

רוני בר-און: זה מה שאמר לי חבר הכנסת גורלובסקי.

רוני בר-און: גם אני ניסיתי לברר, לא הצלחתי לבוא עם תוצאות אחרות.

גדעון סער: מזכיר הכנסת גילה כאן קו קשוח, עיקש ובלתי מתפשר, אם כי הוא הוציא מכתב לפני זמן לא רב והודיע מראש שבעניין הזה תהיה קשיחות.

גדעון סער: הוא אמר שמה שלא יובא לפטור מחובת הנחה ביום שלישי או שני, לא ייתנו להעלות במליאה באותו יום את מה שהועבר פה בבוקר.

גדעון סער: מצד שני אם זה לא עולה היום – וגם את זה אמרתי – אין בכלל צורך בבקשה לפטור מחובת הנחה.

גדעון סער: כי ממילא בשבוע הראשון של הפגרה זה יהיה.

רוני בר-און: נכון.

רוני בר-און: אולי אתה מאזין לשיחות שלי עם חבר הכנסת גורלובסקי?

גדעון סער: אבל מאחר שנמצאת כאן עוזרת שר המשפטים אני מבקש שבמהלך הפגרה ההצעה תובא לוועדת שרים לחקיקה.

אריאלה: היא תגיע לפני ...

גדעון סער: לישיבה הראשונה אני מבקש שזה יבוא לוועדת שרים.

רוני בר-און: מה עמדתך, חבר הכנסת גורלובסקי?

רוני בר-און: אתה רוצה לקיים דיון?

מיכאל גורלובסקי: הבנתי שיש בעיה טכנית.

מיכאל גורלובסקי: לא שמעתי פסיקה סופית.

רוני בר-און: אז אתה לא עומד על הבקשה?

אריה האן: אין אפשרות.

אריה האן: לא.

מיכאל גורלובסקי: אפשר להתחיל לדבר על אפליה של ערבים ורוסים.

אחמד טיבי: אתה צריך יחס דומה למרוקאים.

אחמד טיבי: מה שהוא עשה לדני בנלולו, שיבוא גם לקראתך.

אחמד טיבי: זה תקדים, מה שהיה פה.

מיכאל גורלובסקי: בסדר, אני מסיר את הבקשה שלי.

מיכאל גורלובסקי: ה.

מיכאל גורלובסקי: הצעת חוק הכנסת (תיקון – מספר חברי ועדת הכספים בתקופת כהונתה של הכנסת השש-עשרה), התשס"ד-2004, של חה"כ גדעון סער – הכנה לקריאה ראשונה

רוני בר-און: הנושא הבא שעל סדר היום: אנחנו מכינים את הצעת חוק הכנסת (תיקון – מספר חברי ועדת הכספים בתקופת כהונתה של הכנסת השש-עשרה).

רוני בר-און: הנה, זאת אפליה מתקנת לרוסים ולערבים, כמו שאתה יודע.

רוני בר-און: זאת הצעת חוק של חבר הכנסת גדעון סער, הכנה לקריאה ראשונה.

רוני בר-און: דנו בעניין הזה, סיכמנו שבתקופת כהונתה של הכנסת השש-עשרה אנחנו מבקשים להרחיב את הרכב ועדת הכספים על-ידי תיקונים במובן של ייצוג למגזר מסוים בוועדת הכספים.

רוני בר-און: עברנו את הקריאה הטרומית.

רוני בר-און: אנחנו מבקשים להעלות את זה לקריאה ראשונה.

רוני בר-און: יש הערות, טענות?

מאיר פרוש: אם עושים את זה, למה רק בכנסת השש-עשרה?

מאיר פרוש: זה היה גם בכנסת הארבע-עשרה או החמש-עשרה, אם אני לא טועה.

גדעון סער: זה היה בכנסת החמש-עשרה.

גדעון סער: אבל אז היו 21 חברים.

גדעון סער: אנחנו צנועים יותר.

מאיר פרוש: שנית, אני בעד זה שייתנו ייצוג למגזר.

מאיר פרוש: אבל זה לא נשמע יפה כשאומרים "למגזר הערבי".

מאיר פרוש: אם חלילה חלילה ש"ס ירדו לארבעה מנדטים ויהדות התורה גם לארבעה מנדטים, מה יקרה?

רוני בר-און: זה לא יכול לקרות.

רוני בר-און: אם ש"ס תרד לארבעה מנדטים יהדות התורה תגדל ל-12 מנדטים.

מאיר פרוש: אז החרדים יגידו שאין למגזר החרדי נציג בוועדת הכספים.

מאיר פרוש: אני בעד להגדיל.

גדעון סער: אני מודיע מראש שאם חס ושלום נבואתך תתגשם, אפעל למען ייצוג למגזר החרדי.

מאיר פרוש: אל תתחייב.

גדעון סער: אני מוסיף, בעזרת השם.

גדעון סער: אמרתי חס וחלילה ובסוף הוספתי בעזרת השם.

רוני בר-און: בלי נדר.

מאיר פרוש: אני רוצה שתדע.

מאיר פרוש: עד 1977, כשלא הייתה ש"ס והייתה רק אגודת ישראל, היו לנו ארבעה חברי כנסת ולא היה לנו נציג בוועדת הכספים.

גדעון סער: עד אז הליכוד לא היה בשלטון.

גדעון סער: היו הרבה עיוותים עד אז.

גדעון סער: זה העיוות היחיד עד 1977?

גדעון סער: זכינו לאמון העם, ברוך השם, יש יותר צדק.

מאיר פרוש: אני בעד, אבל אל תגידו "מהמגזר הערבי".

אחמד טיבי: הוראת שעה?

גדעון סער: הוראה קבועה שיהיו 17 חברים זה לא דבר נכון.

רוני בר-און: לא.

רוני בר-און: אם הדרישה היא להוראה קבועה, לדעתי לא נכון לעשות זאת.

רוני בר-און: בכלל לצריך להוריד את מספר חברי הוועדות.

רוני בר-און: כל הנושא של הוועדות יעבור רוויזיה.

רוני בר-און: אני מקווה שבשנה הבאה נצליח להביא הצעה מגובשת במספרים של החברים בוועדות, במכפלות.

רוני בר-און: תראה איך זה נראה.

רוני בר-און: הם צריכים ללכת לוועדת הכלכלה, לוועדת הכספים, לועדת החוץ והביטחון – הכול יותר מעניין מהוועדה הספציפית.

רוני בר-און: זה שבסוף בכל הוועדות יש בעיה – אהוד רצאבי סיפר לי שאתמול בוועדת הכספים הוא קיבל החלטות הרות גורל מבחינה כלכלית כשהוא לבד עם הייעוץ המשפטי והקצרנית.

רוני בר-און: זה מצב שלא יעלה על הדעת.

רוני בר-און: מי בעד אישור הצעת חוק הכנסת (תיקון – מספר חברי ועדת הכספים לתקופת כהונתה של הכנסת השש-עשרה), התשס"ד-2004?

רוני בר-און: ה צ ב ע ה בעד – רוב נגד – אין נמנעים – אין

רוני בר-און: אני קובע שההצעה עברה פה אחד.

רוני בר-און: הסתייגויות רק בקריאה שנייה ושלישית.

גדעון סער: אני רק שואל את הלשכה המשפטית: האם ירצו להוסיף בכותרת גם הוראת שעה?

ארבל אסטרחן: בחוק של הכנסת החמש-עשרה זה לא היה כתוב.

ארבל אסטרחן: ז.

ארבל אסטרחן: קביעת מסגרת דיון לנושא יום האישה הבין-לאומי

רוני בר-און: עוד נושא שעל סדר היום: לקבוע סדרי דיון לישיבה ביום שלישי, א' ניסן.

רוני בר-און: זה יום מבורך.

רוני בר-און: לפחות על-פי הלוח העברי מן הראוי היה לקבוע בו את הנושא שנדון בו.

רוני בר-און: "בניסן עתידים להיגאל" – כך אומרים, חבר הכנסת פרוש?

רוני בר-און: אנחנו נציין בכנסת, במסגרת דיון סיעתי, את יום האישה הבין לאומי.

רוני בר-און: "אודה", אומר לי מזכיר הכנסת, "אם על-פי הנוהג המקובל בשנים האחרונות תחליט הוועדה על מסגרת דיון של 3 דקות לסיעה".

רוני בר-און: זהו?

אריה האן: זה מה שהיה בשנים האחרונות.

רוני בר-און: בסדר.

רוני בר-און: יש הצעות אחרות?

רוני בר-און: דיון סיעתי, שלוש דקות לכל סיעה?

גדעון סער: צריך לתת משקל מסוים, ואני רציני עכשיו, לסיעת הליכוד, נניח.

גדעון סער: זאת סיעה שנושא שוויון נשים חשוב לה.

רוני בר-און: גם לגברים שבסיעה זה חשוב.

גדעון סער: לגברים, ואני מניח שגם לנשים.

רוני בר-און: הן דואגות לשוויון בין גברים לנשים, הן לא דואגות לשוויון בינן לבין עצמן.

גדעון סער: אני רוצה להבהיר, זאת לא מרצ, שמדברת גבוהה גבוהה בנושא זה, ורק שישית מחברי הסיעה הם נשים.

גדעון סער: אצלנו יש שמונה נשים מתוך ארבעים חברים.

אחמד טיבי: אני מוחה.

רוני בר-און: זה הרבה.

רוני בר-און: בש"ס אין אפילו שישית.

גדעון סער: הסיעה שיש בה הייצוג הנשי הגדול ביותר היא הסיעה שלנו.

אחמד טיבי: וגם יש בה הפרופיל התקשורתי הגדול ביותר.

גדעון סער: בסיעת המפד"ל, נניח, כשהם מקבלים שלוש דקות הם יודעים מי ידבר: גילה פינקלשטיין.

גדעון סער: בסיעת מרצ יודעים מי ידבר: זהבה גלאון.

רוני בר-און: גם בליכוד יודעים.

גדעון סער: ודאי שתדבר יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האישה.

גדעון סער: קודם כול אני מציע להחריג אותה.

רוני בר-און: לדעתי היא תציג את הנושא.

רוני בר-און: אתה בטוח שזה על דעתה שאתה מבקש שגם אחרות ידברו?

גדעון סער: אני פועל כיושב-ראש סיעה.

גדעון סער: קודם כול לדעתי יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האישה צריכה לקבל יותר משלוש דקות.

גדעון סער: היא צריכה זמן בלתי מוגבל.

רוני בר-און: היא פותחת.

גדעון סער: אני רוצה לוודא שזה זמן בלתי מוגבל.

גדעון סער: לאחר שווידאתי, אני מציע שסיעת הליכוד, הסיעה הגדולה בבית – יהיו לה שש דקות.

אחמד טיבי: אני בעד.

אחמד טיבי: הצעה טובה.

רוני בר-און: ההצעה היא שהליכוד יקבל שש דקות, וכל יתר הסיעות שלוש דקות.

רוני בר-און: מי בעד?

רוני בר-און: ה צ ב ע ה בעד – רוב נגד – אין נמנעים אין

רוני בר-און: אני קובע שקיבלנו פה אחד את מסגרת הדיון הזאת.

רוני בר-און: תודה.

רוני בר-און: הישיבה נעולה.