ועדת המשנה לתיקון התקנון, כנסת 16, פרוטוקול מספר 15, 2005-03-08 12:00

רשף חן: עיתונאי זה משהו אחר.

רשף חן: השאלה אם אנחנו רוצים שייכנסו חברי מרכז, והתשובה היא לא.

רשף חן: יכול להיכנס מי שהוועדה הזמינה אותו.

רשף חן: לפני כמה חודשים, בעקבות פנייה של חבר הכנסת בריזון ושלי, שמו את החבלול ולא נותנים להיכנס, אלא אם כן יש לך הזמנה מהוועדה או מיושב-ראש הוועדה.

רשף חן: אם יש לך הזמנה רק מחבר כנסת בבניין זה לא מספיק, וזה לא טוב.

ארבל אסטרחן: אנחנו מדברים על אנשים שפותחים את הדלת ונכנסים, בין אם הם עיתונאים, בין אם הם לוביסטים.

רשף חן: אם רוצים להתאים את זה למציאות, הדבר הנכון הוא לכתוב שבישיבות הוועדה רשאים להשתתף חברי כנסת וכל מי שיושב-ראש הוועדה התיר את כניסתו.

אנה שניידר: זה ברור, את זה אפילו לא צריך לכתוב.

רשף חן: זה לא ברור בכלל, כי יכול לקום מישהו ולהגיד: ישיבת הוועדה לא פומבית, הוועדה לא החליטה אחרת.

ארבל אסטרחן: ואם כל הוועדה לא רוצה שמישהו יֵשב שם ויושב-ראש הוועדה רוצה.

ארבל אסטרחן: לפי התקנון כפי שהוא עכשיו, נכנסים לוועדה רק הצוות המקצועי וחברי הכנסת ואז הם צריכים להצביע אם הישיבה פתוחה או לא, ולמי היא פתוחה.

רשף חן: אני רוצה להתאים את זה למצב המעשי.

רשף חן: המצב הוא שיכול להיות נוכח כל מי שיושב-ראש הוועדה הרשה לו.

רשף חן: בזה נכלל גם מי שהוזמן, כי הזמנה זה ברשות יושב-ראש הוועדה.

רשף חן: אני מציע שהסעיף יהיה כך - אחרי "ישיבות הוועדה אינן פומביות, אלא אם החליטה הוועדה אחרת", להוסיף סעיף נוסף שאומר: יושב-ראש הוועדה רשאי להתיר כניסה או השתתפות לפי שיקול דעתו לישיבות הוועדה.

אריה האן: זה נוגד את החלק הראשון, שזה בהסכמה הוועדה.

רשף חן: יש פומביות ויש מוזמנים.

רשף חן: פומביות זה שכל הציבור יכול להיכנס.

אריה האן: אם אתה יושב-ראש ועדה, אתה יכול ליצור פומביות בסעיף הזה כפי שאתה מנסח אותו.

רשף חן: נכון.

רשף חן: יכול היושב ראש להגיד: אני מתיר לכל מי שרוצה לבוא.

ארבל אסטרחן: השאלה אם נכניס התייחסות נפרדת לתקשורת.

רשף חן: אני חושב שזה כלול בהוראה לגבי יושב-ראש הוועדה.

רשף חן: מעשית יושב-ראש הוועדה אוסר או מתיר לתקשורת להיכנס, ובזה נגמר העניין.

ארבל אסטרחן: הוא יכול להחליט שהישיבה תהיה מצולמת, גם אם כל חברי הוועדה רוצים אחרת?

רשף חן: אני חושב שכן.

רשף חן: אפשר לעשות סייג שאומר ששליש מחברי הוועדה יכולים לדרוש אי השתתפות.

אנה שניידר: אולי כדאי להתייחס בשורה נפרדת גם לתקשורת, כי תקשורת זה לא ממש השתתפות.

רשף חן: לכן אמרתי: רשאי להתיר כניסה או השתתפות.

רשף חן: נדמה לי שאני מתאר המצב הקיים - היושב-ראש מחליט אם להתיר או לא להתיר כניסת תקשורת.

רשף חן: יושב ראש הוועדה הוא זה שמנהל את העניין.

רשף חן: הוא מחליט מי נכנס, מי יוצא.

רשף חן: היחידים שיש להם זכות קנויה להיות נוכחים בישיבת הוועדה אלה חברי הכנסת.

רשף חן: מעבר לכך, יושב-ראש הוועדה מחליט איך לנהל את זה.

רשף חן: אפשר לתת לחברי הוועדה זכות וטו בשאלה מי ישתתף.

ארבל אסטרחן: לְמה שאתה הצעת לכתוב "יושב-ראש הוועדה רשאי להתיר כניסה או השתתפות" - הייתי מוסיפה: לרבות גורמי תקשורת או עיתונאים.

ארבל אסטרחן: להבהיר שזאת הסמכות שלו, ואז להגיד: ואולם רשאים לפחות מחצית מחברי הוועדה לדרוש שאדם מסוים יֵצא, חלקם או כולם.

רשף חן: אפשר לומר ששליש מחברי הוועדה יכולים לדרוש שיהיה דיון בשאלה אם מותרת השתתפות של אנשים, אחר כך הרוב קובע.

אנה שניידר: שליש יכולים לבקש דיון בשאלת נוכחותם של מוזמנים, כולם או חלקם.

רשף חן: סעיף 154 [סעיף 103 הישן] - סדר היום: (א) יושב-ראש הוועדה יקבע את סדר יומה של הוועדה; (ב) רוב חברי הוועדה רשאים להוסיף נושאים לסדר היום, ובלבד שהדיון בנושאים אלה יהיה לאחר הדיון בסעיפי סדר היום שקבע יושב-ראש הוועדה".

רשף חן: יש כאן הערה של ארבל, לפי מה שהוחלט בישיבה הקודמת: שעת הישיבה וסדר היום יימסרו לחברי הוועדה לפחות 12 שעות לפני מועד הישיבה, ולגבי ישיבה דחופה - לפחות שש שעות לפני מועד הישיבה או חצי שעה לפני מועד הישיבה אם ההודעה נמסרת בשעת דיוני הכנסת; יושב-ראש הוועדה רשאי להוסיף נושא לסדר היום אף לאחר המועד הקבוע לעיל, ובלבד שהודעה על כך תימסר בשעת קיום דיוני הכנסת בלבד, לפחות חצי שעה לפני מועד הישיבה; בהסכמת כל חברי הוועדה ניתן לקיים דיון בוועדה אף אם סדר היום נמסר להם תוך חריגה מהשעות הקבועות לעיל.

אנה שניידר: ננסה לשפר קצת את הנוסח, אבל הנורמה נראית לי בסדר.

רשף חן: הייתי עושה את זה סעיף נפרד עם הכותרת "מועד".

רשף חן: ואז הייתי מפרק את זה: (א) על ישיבה רגילה תימסר הודעה לפחות 12 שעות מראש.

רשף חן: (ב) על ישיבה דחופה - תימסר הודעה לפחות 6 שעות מראש.

רשף חן: ובסעיף (ג) ייאמר: על אף האמור בסעיפים (א) ו-(ב), בימים ובשעות שבהם הכנסת יושבת - -

ירדנה מלר-הורוביץ: אם ההודעה נמסרת בשעת דיוני הכנסת, ניתן יהיה לכנס ישיבה בהתראה של חצי שעה.

רשף חן: כן.

רשף חן: הייתי מוסיף גם שהודעה כזאת - של חצי שעה מראש - תימסר לחברי הוועדה ולהנהלת הסיעות, כי לא תמיד חברי הוועדה הרלוונטיים נמצאים.

אתי בן-יוסף: אולי אפשר להחריג את ועדת הכנסת, שהיא תוכל לקיים דיון בהתראה של רבע שעה?

אתי בן-יוסף: כי לפעמים יש דיון לפי סעיף 127.

ארבל אסטרחן: כשמדובר על כינוס ועדה תוך חצי שעה, זה תמיד במקרים מיוחדים, באישור יושב-ראש הכנסת כי זאת ישיבה בזמן דיוני הכנסת, בזמן שהמליאה יושבת.

ארבל אסטרחן: זה משהו מאוד חריג.

אנה שניידר: אולי כאן

אנה שניידר: באמת צריך רבע שעה ולא חצי שעה כי לפעמים, כשזה באמצע הלילה, חצי שעה זה יותר מדי.

ארבל אסטרחן: רבע שעה - זה בעצם אומר שאפשר לעשות ישיבה עכשיו.

רשף חן: נכתוב כך: במקרים דחופים ומיוחדים, באישור יושב-ראש הכנסת, בשעת דיוני הכנסת, אפשר לחרוג מהאמור לעיל.

רשף חן: הנורמה ברורה, אתם תנסחו.

רשף חן: זה יהיה בסגול - כי זה חדש אבל לא קריטי.

רשף חן: סעיף (ג): "זכות קדימה תינתן לדיון בהצעות חוקים הכלולים בסדר היום".

אנה שניידר: בפועל לא מקיימים את זה, אני חושבת שאפשר למחוק את זה.

אנה שניידר: זאת פררוגטיבה של יושב-ראש הוועדה לקבוע את סדר הנושאים.

רשף חן: סעיף (ג) הוא לא מתקבל על הדעת, כי אם היו עושים כך - היינו דנים אך ורק בחוקים, לעולם לא היינו יכולים לדון בשום דבר אחר.

רשף חן: אין לזה טעם.

רשף חן: גם לא מקיימים את זה.

רשף חן: ועדת לוי מציעה למחוק, גם אני מציע למחוק.

רשף חן: אני מבין שזה מקובל על כולם.

רשף חן: סעיף (ד) - הצעת ועדת יצחק לוי: "יושב-ראש הוועדה ימציא לחברי הוועדה אחת לחודש את רשימת הנושאים שעל סדר היום, אשר הוועדה טרם סיימה את הדיון בהם".

רשף חן: רעיון מצוין.

ארבל אסטרחן: זה יאפשר לחברי הוועדה לעקוב אחר סדר היום ולממש את זכות הרוב בוועדה להקדים את הדיון בנושאים הנראים לו.

רשף חן: זה יהיה בסגול.

רשף חן: (ה) "נושא שהוצע לכלול אותו בסדר יומה של הכנסת, והכנסת החליטה שלא לכלול בסדר היום, לא ייכלל בסדר היום של ועדה במשך 30 ימים מיום החלטת הכנסת, אלא אם כן סבר יושב-ראש הוועדה כי חל בינתיים שינוי בנסיבות".

ארבל אסטרחן: זה היה בסעיף 91, וכשדנו בזה הוחלט שזה יעבור לפרק של עבודת הוועדות.

ארבל אסטרחן: היום הכוכבית בסעיף 91 אומרת: "מן הראוי שיושבי-ראש הוועדות יימנעו מלהעלות לדיון בוועדה נושאים לגביהם החליטה הכנסת כי לא ייכללו בסדר יומה ולא יידונו בוועדה".

ארבל אסטרחן: יש החלטה כזאת, לכן זה יהיה בשחור.

רשף חן: התיקון היחיד מבחינתי הוא, שאת ההודעה על מועד הישיבה ומספר השעות מראש הייתי מוציא לסעיף אחר.

רשף חן: סדר יום זה סדר יום, מועדים זה מועדים.

רשף חן: סעיף 155 - סעיף חדש, הצעת ועדת יצחק לוי - הגבלת רשות הדיבור: "יושב-ראש ועדה רשאי לקבוע את מסגרת הדיון, ורשאי הוא לקצוב את זמן הדיבור, ובלבד שהזמן המוקצב לכל אחד מחברי הוועדה לא יפחת מחמש דקות; הוראה זו לא תחול על הדיון בוועדה בהצעת חוק אחרי הקריאה הראשונה".

ארבל אסטרחן: זה סעיף חדש בנושא שלא היה מוגדר עד כה.

אריה האן: למה לכתוב חמש דקות, לפעמים זה שלוש דקות.

אנה שניידר: לדעתי, בזמן דיוני ועדה, כל הסעיף הזה מיותר.

רשף חן: לדעתי זה ממש לא מיותר, צריך להיות סדר בעניין הזה.

רשף חן: מגיע לחבר הכנסת לדבר במשך פרק זמן סביר.

רשף חן: צריכים להיות כללים, הכלל הברור הוא שצריך להיות שוויון.

רשף חן: יושב-ראש הוועדה יכול לא לקצוב זמן לכולם, ויכול כן לקצוב זמן לכולם.

רשף חן: שיקבע איזה זמן שהוא רוצה, אבל שזה יהיה אותו הדבר לכולם.

רשף חן: לדעתי צריך לכתוב כך: "יושב-ראש ועדה רשאי לקבוע את מסגרת הדיון, ורשאי הוא לקצוב את זמן הדיבור ובלבד שהזמן המוקצב לכל אחד מחברי הוועדה יהיה שווה".

ארבל אסטרחן: שיינתן אותו זמן דיבור לכל אחד מחברי הוועדה.

אנה שניידר: האם נשאיר את הסייג שזה לא יחול על דיון בוועדה בהצעת חוק אחרי קריאה ראשונה?

ארבל אסטרחן: בהכנה לקריאה שנייה ושלישית לדעתי צריך לתת זמן בלי הגבלה, כי זה מהותי, חבר הכנסת רוצה לנמק את ההסתייגויות.

אנה שניידר: זה שיקול דעת של יושב-ראש הוועדה, לא צריך להיכנס לזה.

רשף חן: לא צריך לכתוב את זה.

רשף חן: אם יושב-ראש הוועדה לקצוב זמן גם אז, הוא יכול לקצוב.

ירדנה מלר-הורוביץ: ליושב-ראש הוועדה יש סמכות לקבוע איך הדיון מתנהל.

רשף חן: כן.

רשף חן: לכן הסיפה "הוראה זו לא תחול על הדיון בוועדה בהצעת חוק אחרי הקריאה הראשונה" היא מיותרת.

רשף חן: נוריד אותה.

ארבל אסטרחן: עכשיו אנחנו מגיעים לסעיף מאוד חשוב שלא מוסדר היום בתקנון.

ארבל אסטרחן: לדעתי יש חשיבות שהנושא יוזכר בתקנון.

ארבל אסטרחן: כאן זאת הצעה של ועדת יצחק לוי, וכמובן שזה פתוח לשינויים.

רשף חן: סעיף 156 - התייעצות סיעתית: "בתום הדיון בנושא פלוני ולפני ההצבעה עליו, רשאי חבר הכנסת לבקש דחיית ההצבעה לצורך התייעצות סיעתית, ומשעשה כן, ידחה יושב-ראש הוועדה את ההצבעה ויקבע את מועדה.

רשף חן: (ב) יושב-ראש ועדה רשאי, במקרים דחופים, לקבוע את מועד ההצבעה לאותו יום, ובלבד שזמן ההתייעצות הסיעתית לא יפחת ממחצית השעה.

רשף חן: (ג) דחיית הצבעה כאמור בסעיף זה, תהיה רק פעם אחת.

אנה שניידר: מהנוסח כאן משתמע שהכלל שזה נדחה ליום אחר.

אנה שניידר: אני לא בטוחה שזאת הכוונה, כי לפעמים זה ממש לא מעשי.

אנה שניידר: יכולים להגיד שההצבעה תהיה עוד שעה או אחר הצהריים.

ארבל אסטרחן: יכול להיות שאת (ב) צריך לשנות.

ארבל אסטרחן: (א) ו-(ג) חייבים להיות.

רשף חן: אני לא הייתי אומר "ובלבד שזמן ההתייעצות הסיעתית לא יפחת ממחצית השעה".

רשף חן: לא הייתי קובע זמן, הייתי משאיר את זה לשיקול דעת יושב-ראש הוועדה.

רשף חן: כשדיברנו על זה בוועדת הכנסת הצעתי להוסיף כאן את אלמנט תום הלב, ואני עדיין חושב שזה הפתרון הנכון.

רשף חן: אני מציע כך: "בתום הדיון בנושא פלוני ...

רשף חן: רשאי חבר הכנסת לבקש דחיית ההצבעה לצורך התייעצות סיעתית, ומשעשה כן, ידחה יושב-ראש הוועדה את ההצבעה ויקבע את מועדה באופן שיאפשר את קיום ההתייעצות בהתחשב בנסיבות".

ארבל אסטרחן: ואם חבר הכנסת לא עשה את זה בתום לב?

ארבל אסטרחן: חבר הכנסת סתם ביקש ואתה מונע מיושב-ראש הוועדה להגיד שההצבעה תהיה עוד שתי דקות, כשברור שחבר הכנסת לא הולך להתייעץ אם אף אחד.

ארבל אסטרחן: לכן אני חושב שיש לכתוב: "ומשעשה כן, ידחה יושב-ראש הוועדה את ההצבעה ויקבע את מועדה".

ארבל אסטרחן: נקודה.

ארבל אסטרחן: חזקה על יושב-ראש הוועדה שהוא פועל בסבירות.

ארבל אסטרחן: את סעיף (ב) נוריד.

אריה האן: אבל אז נישאר באבסורד של היום, שנותנים 20 שניות או חצי דקה להתייעצות סיעתית.

רשף חן: אם מנצלים את זה לרעה, צריך ללכת לוועדת הפירושים או ועדת הכנסת.

אנה שניידר: בדרך כלל היושב-ראש נותן 20 שניות כשהוא מזהה שזה ניצול לרעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: או שהוא מנצל את כוחו, ואת זה רוצים למנוע.

רשף חן: העניין הוא שכללי המשחק כאן הם כאלה שחלק מהחברים חושבים שמותר גם להיות לא הוגן, זה נחשב נורמטיבי לומר: יש לי כוח, אני מנצל אותו, אלה כללי המשחק.

ארבל אסטרחן: ליושב-ראש ועדה יש כוח בהרבה דברים.

ארבל אסטרחן: הוא יכול לא להתחשב בסדר היום ועוד.

ארבל אסטרחן: יושב-ראש ועדה צריך לפעול בסבירות והגינות, לא נעלה את זה רק כאן כי אז לדעתי זה צריך להיות בעוד מקומות.

רשף חן: אני מקבל את זה.

ארבל אסטרחן: אם כך, נשארים סעיפים (א) ו-(ג), סעיף (ב) יורד.

רשף חן: "(ד) הודיע יושב-ראש הוועדה במהלך הדיון בנושא פלוני כי ההצבעה עליו תתקיים בישיבה קרובה שלא באותו יום, רשאי הוא שלא ליתן דחייה נוספת להתייעצות סיעתית, וההצבעה תתקיים בישיבה שנועדה לכך".

ארבל אסטרחן: אם לכתחילה היושב-ראש אמר שההצבעה תהיה ביום אחר, הוא לא חייב לתת התייעצות סיעתית.

ארבל אסטרחן: כלומר: הודעתי שההצבעה ביום זה וזה, תתייעצו עד אז.

רשף חן: זה בסדר.

רשף חן: "(ה) נקבע בסדר היום כי בסעיף מסוים תהיה הצבעה בלבד, לא תינתן רשות להתייעצות סיעתית".

רשף חן: בסדר גמור.

רשף חן: "(ו) לא תהיה התייעצות סיעתית בעניינים הבאים: (1) נטילת חסינות או זכות מחבר הכנסת, לפי חוק החסינות; (2) דיון בתלונה נגד חבר הכנסת".

ארבל אסטרחן: אני לא כל כך יודעת מה זה דיון בתלונה נגד חבר הכנסת.

רשף חן: אולי נכתוב אחרת: "לא תהיה התייעצות סיעתית בעניינים בהם חברי הוועדה חייבים על פי דין להחליט באופן אישי".

רשף חן: אני חושב כרגע רק על הסרת חסינות, אסור לקיים דיון סיעתי בהסרת חסינות.

אנה שניידר: אני הייתי משאירה את זה כמו שכתוב, זה נראה לי עונה על הבעיה.

רשף חן: ארבל, שימי גם את זה בסגול.

רשף חן: כאן אני לא חושב שתהיה בעיה.

רשף חן: סעיף 157 [קודם סעיף 110] - דיון מחדש: "(א) בכל מקרה שיש רוב בוועדה הדורש לדון מחדש בהחלטה שהתקבלה בוועדה וטרם הונחה על שולחן הכנסת, יש לדון מחדש בעניין שהוחלט עליו".

רשף חן: ועדת יצחק לוי שואלת: מה עם החלטות שלא מונחות אלא נשלחות ישר לפרסום ברשומות, למשל תקנות שאושרו, החלטות שכר של נושאי משרה וכדומה?

רשף חן: מתי יתקיים הדיון?

רשף חן: להבהיר שאפשר לבקש רק פעם אחת.

ארבל אסטרחן: הסעיף הזה לא מוסדר, ולכן ועדת יצחק לוי מציעה לפרט קצת.

ארבל אסטרחן: היא שואלת: האם אפשר לבקש רוויזיה על תקנות?

ארבל אסטרחן: אנחנו פירשנו שאפשר לבקש כל עוד זה לא נחתם, כי הן לא מונחות על שולחן הכנסת.

רשף חן: הצעת ועדת יצחק לוי: "(א) הוגשה ליושב-ראש ועדה בקשה בכתב חתומה בידי רוב חברי הוועדה הקבועים, לדון מחדש בהחלטה שהתקבלה בוועדה וטרם הונחה על שולחן הכנסת, לא תונח ההחלטה על שולחן הכנסת, והעניין יידון מחדש בוועדה.

רשף חן: "(ב) ביקש חבר ועדה או חברים במספר שאינם מהווים רוב בוועדה, לדון מחדש בהחלטה שהתקבלה בוועדה וטרם הונחה על שולחן הכנסת, לא תונח ההחלטה על שולחן הכנסת, ויושב-ראש הוועדה יעמיד להצבעה בישיבה הקרובה של הוועדה את השאלה אם לדון מחדש בהחלטה; במקרים דחופים רשאי יושב-ראש הוועדה לזמן ישיבה שלא מן המניין לצורך זה; המבקש או אחד מהמבקשים ינמק את הבקשה לדיון מחדש, ויושב-ראש הוועדה או חבר שיקבע, ישיב בשם המתנגדים לדיון מחדש, ולאחר מכן תתקיים ההצבעה".

רשף חן: זה בעצם מתאר את המצב הקיים.

רשף חן: "(ג) ההחלטה הראשונה שעליה מתקיים הדיון מחדש, תעמוד בעינה כל עוד לא בוטלה בהחלטה חדשה בהתאם להוראות סעיף זה.

רשף חן: (ד) בקשה לדיון מחדש יכולה להיות רק פעם אחת לגבי החלטה מסוימת".

רשף חן: את סעיף (ג) אני לא מבין.

רשף חן: ההחלטה שהתקבלה בהצבעה הראשונה היא בתוקף כל עוד לא בוטלה בהצבעה חדשה.

רשף חן: אבל אם היא לא תונח, מה המשמעות שלה?

אנה שניידר: יש כאן בעיה לגבי החלטות שלא צריכות להיות מונחות על שולחן הכנסת.

אנה שניידר: למשל תקנות, שיושב-ראש הוועדה חותם על החלטת הוועדה ושולח את זה לשר הרלוונטי; או דיון בהצעות לסדר.

אנה שניידר: כשמנסחים כאן, צריך לקחת בחשבון שהמילים "הנחה על שולחן הכנסת" לא פותרות את כל המצבים.

רשף חן: אז בואו נעשה סעיף האומר שבהצעות שתוקפן לא מותנה בהנחה על שולחן הכנסת, ניתן יהיה לבקש את הרוויזיה עד מועד מסוים.

רשף חן: אפשרות אחת היא עד החתימה של יושב-ראש הוועדה, כל עוד לא חתם יושב-ראש הוועדה על התקנות.

ארבל אסטרחן: כן.

ארבל אסטרחן: כאשר זה לא מותנה בהנחה, כל עוד לא נחתמה ההחלטה על-ידי יושב-ראש הוועדה.

רשף חן: כל השאר נראה לי בסדר גמור.

ארבל אסטרחן: אבל זה לא מה שקיים היום.

ארבל אסטרחן: כשיש בקשה לרוויזיה, לא מגישים בקשה בכתב חתומה בידי רוב חברי הוועדה.

ארבל אסטרחן: כל אחד יכול לבקש רוויזיה.

רשף חן: סעיף (א) בהצעת יצחק לוי הוא לא מעשי.

רשף חן: זה פירוש אפשרי לסעיף הקיים.

אנה שניידר: את (א) המקורי צריך להשאיר, ולאחר מכן לעבור ל-(ב) המוצע על-ידי יצחק לוי.

רשף חן: סעיף (ב) קובע את הפרוצדורה איך מבררים אם יש רוב.

רשף חן: מסעיף (א) הקיים עלה שאולי הדרך היא בקשה בכתב של רוב החברים.

רשף חן: אבל אנחנו יודעים שזה לא המצב, אלא כל אחד יכול לבקש תוך פרק זמן נתון.

רשף חן: ובכן, אנחנו משאירים את (א) הקיים, לוקחים את (ב) מהצעת יצחק לוי ומוסיפים ב-(ב) את המקרה שאין הנחה על שולחן הכנסת.

רשף חן: (ג) לדעתי מיותר לגמרי, אני לא מבין את משמעותו.

רשף חן: אם זאת החלטה שצריך עוד שלבים כדי שהיא תיכנס לתוקף, אז היא לא בתוקף.

רשף חן: בוצע שלב, הוא כרגע מותלה.

רשף חן: ברור שההחלטה עומדת אלא אם כן יחליטו אחרת.

רשף חן: סעיף (ב) אומר שמבקשים לבדוק אם יש רוב כדי לדון בנושא מחדש.

רשף חן: אם יש רוב לדון מחדש, אז ההחלטה מבוטלת.

ארבל אסטרחן: אבל לפני שיש רוב שמבקש לדון מחדש, ההחלטה היא בתוקף.

ארבל אסטרחן: כשמבקשים את הרוויזיה, ההחלטה בתוקף.

רשף חן: אני חושב שלא.

רשף חן: ברגע שהוחלט לבצע רוויזיה, ההחלטה הקודמת מבוטלת.

רשף חן: השאלה היא במקרה של תיקו.

רשף חן: המבחן במצב של שוויון.

רשף חן: אם עכשיו יש רוב לרוויזיה.

רשף חן: עכשיו על ההצעה החדשה - ההחלטה הקיימת לא בתוקף.

רשף חן: כאילו לא היתה הצבעה.

ארבל אסטרחן: אני מבינה שהיתה הצבעה, אושר חוק.

ארבל אסטרחן: עכשיו מישהו אומר: רוויזיה.

ארבל אסטרחן: הדיון על הרוויזיה יהיה עוד שבועיים.

ארבל אסטרחן: מה קורה עם ההחלטה עד אז.

ארבל אסטרחן: היא בתוקף או לא?

רשף חן: היא לא יכולה להיות בתוקף בלי שיושב-ראש הוועדה חתם עליה, בלי שהיא הונחה במליאה.

רשף חן: היא עוד לא הגיעה ליעד שלה, בזמן התהליך עצרו אותה.

ירדנה מלר-הורוביץ: זה מתעכב עד שדנים ברוויזיה.

רשף חן: לכן סעיף (ג) הוא לא נכון, נוריד אותו.

ארבל אסטרחן: האם אנחנו רוצים להגיד מי יכול לבקש רוויזיה - האם רק חבר ועדה, האם רק מי שהשתתף בדיון.

ארבל אסטרחן: האם צריך להבהיר את זה?

אנה שניידר: לדעתי, חבר ועדה.

אנה שניידר: את לא יכולה להכריח אותו להשתתף בדיון.

ארבל אסטרחן: היום מאפשרים גם למישהו שאינו חבר ועדה לבקש רוויזיה.

רשף חן: מי שהוא לא חבר ועדה, לא יכול לבקש רוויזיה.

רשף חן: אפשר אולי להוסיף יושב-ראש סיעה.

אנה שניידר: השאלה היא גם מתי מבקשים רוויזיה, האם צריך לבקש מיד במהלך הדיון?

רשף חן: כל עוד זה לא הונח.

רשף חן: זה הכלל, זה המצב גם עכשיו.

רשף חן: יכול להיות שלא הייתי בדיון, התברר שהתקבלה החלטה, אני רוצה רוויזיה.

רשף חן: מבקש הרוויזיה צריך להיות חבר ועדה קבוע או מי שמילא את מקומו לצורך אותה החלטה.

אריה האן: ואם מי שמילא את מקומו זה אחד שהוא לא חבר הוועדה?

אריה האן: אין ממלאי מקום בכל הוועדות.

רשף חן: חבר הוועדה צריך לבקש את הרוויזיה.

רשף חן: אם יש לו ממלא מקום, ממלא המקום יכול לעשות את כל הדברים שחבר הוועדה יכול לעשות ובלבד שמילא את מקומו בישיבה הספציפית.

רשף חן: הייתי מוסיף כאן "חבר ועדה לעניין זה, לרבות ממלא מקום קבוע ולרבות מי שמילא את מקומו בישיבה נשוא ההחלטה".

אנה שניידר: ואם חבר הוועדה הקבוע לא היה נוכח בישיבה, מותר לו לבקש רוויזיה?

רשף חן: כן, בוודאי שהוא יכול.

רשף חן: בדיוק בשביל זה עושים את הרוויזיה, כי התברר לך שהתקבלה החלטה ואתה רוצה לשנות אותה.

ירדנה מלר-הורוביץ: לכן צריך שחבר ועדה יבקש את הרוויזיה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ממלא מקומו שהיה בישיבה יגיד לו מה החליטו, ואם חבר הוועדה חושב שצריך רוויזיה - הוא יבקש רוויזיה.

ירדנה מלר-הורוביץ: אחרת יהיה פה פתח לחצים, שכל אחד שמזכיר הסיעה שלח אותו לוועדה יוכל לבקש רוויזיה.

אנה שניידר: אם חבר הכנסת בא כממלא מקום, זכותו גם להחליט שהוא רוצה רוויזיה.

אנה שניידר: את לא יכולה למנוע את זה ממנו, כי ברגע שהוא בא - גם באופן ארעי, אפילו אם הוא לא ממלא מקום קבוע - יש לו כל הסמכויות של חבר הוועדה.

אנה שניידר: אי אפשר לפגוע בסמכויותיו של ממלא המקום.

ירדנה מלר-הורוביץ: אני חושבת שיותר נכון שמבקש הרוויזיה יהיה חבר הוועדה שמודע לסדר היום ולכל ההתנהלות השוטפת בדיון בנושא מסוים.

רשף חן: אבל אולי מישהו מילא את מקומו, והוא זה שמודע.

ארבל אסטרחן: ובכן, סעיף (א) הקיים יישאר.

ארבל אסטרחן: סעיף (ב) יהיה כך: ביקש חבר הוועדה לדון מחדש בהחלטה שהתקבלה בוועדה, לא תונח ההחלטה על שולחן הכנסת ולא תיחתם לפי העניין, ויושב-ראש הוועדה יעמיד להצבעה את השאלה אם לדון מחדש בהחלטה.

ארבל אסטרחן: נוריד את המילים "בישיבה הקרובה".

רשף חן: יעמיד להצבעה במועד שיקבע.

ארבל אסטרחן: "יעמיד להצבעה במועד שיקבע את השאלה אם לדון מחדש בהחלטה.

ארבל אסטרחן: המבקש או אחד המבקשים ינמק את הבקשה לדיון מחדש, ויושב-ראש הוועדה או חבר שיקבע ישיב בשם המתנגדים לדיון מחדש, ולאחר מכן תתקיים ההצבעה".

אנה שניידר: לא בטוח שצריך את העניין של ינמק, ישיב.

אנה שניידר: זה לא דיון במליאה.

רשף חן: גם לי זה נראה מיותר.

רשף חן: אם הוא ירצה, הוא ייתן לנמק.

ארבל אסטרחן: אז נכתוב רק: "יעמיד להצבעה במועד שיקבע את השאלה אם לדון מחדש בהחלטה".

ארבל אסטרחן: פה גם נגיד מי יכול לבקש רוויזיה - חבר ועדה, ממלא מקום קבוע או מי שהיה ממלא מקום באותה ישיבה.

רשף חן: סעיף 158 - חדש, הצעת ועדת יצחק לוי - הצבעה בוועדה: "(א) מצביעים בהרמת ידיים.

רשף חן: (ב) חבר הכנסת רשאי לבקש כי אופן הצבעתו יירשם בפרוטוקול".

ארבל אסטרחן: זה קשור לסעיף הבא שבו מדובר על הצבעה שמית.

רשף חן: "סעיף 159 - קודם סעיף 102 - פרוטוקול: "בישיבות ועדה יירשם פרוטוקול שיכיל את רשימת הנוכחים, עיקרי הדברים, והצעות והחלטות הוועדה; יושב-ראש הוועדה רשאי, ביוזמתו או לפי בקשה של חבר הוועדה, לקיים הצבעה שמית ולציין בפרוטוקול את אופן ההצבעה של כל אחד מחברי הכנסת שהשתתפו בהצבעה".

אנה שניידר: למה את קושרת את ההצבעה לפרוטוקול?

אנה שניידר: תעבירי את עניין ההצבעה השמית לסעיף 158.

אנה שניידר: את המשפט "יושב-ראש הוועדה רשאי ...

אנה שניידר: לקיים הצבעה שמית" צריך להעביר כסעיף (ג) לסעיף 158.

ארבל אסטרחן: נכון, צריך לשלב.

ארבל אסטרחן: אני מציעה להעביר את המשפט הזה לסעיף 158(א): "מצביעים בהרמת ידיים.

ארבל אסטרחן: ואולם יושב-ראש הוועדה רשאי ...

ארבל אסטרחן: לקיים הצבעה שמית ולציין בפרוטוקול את אופן ההצבעה של כל אחד מחברי הכנסת שהשתתפו בהצבעה".

רשף חן: את סעיף (ב) צריך להשאיר, כי גם כשיש הצבעה בהרמת ידיים חבר כנסת הכנסת יכול להגיד: אני מבקש שיירשם בפרוטוקול שהצבעתי בעד או נגד, ואז זאת הצבעה שמית רק לגביו.

רשף חן: אז נשאר הרישה של 159(א): "בישיבות ועדה יירשם פרוטוקול שיכיל את רשימת הנוכחים, עיקרי הדברים, והצעות והחלטות הוועדה".

רשף חן: ועדת יצחק לוי מציעה להוסיף אחרי רשימת הנוכחים: "ושם האחראי לרישום הפרוטוקול; הפרוטוקול אינו מאושר בידי הוועדה".

אנה שניידר: הכוונה היא שזה נוסח שלא הועבר לחברי הכנסת לאישור.

אנה שניידר: כתוצאה מכך הפרוטוקול שאחר כך מתפרסם באינטרנט נחשב לטקסט סופי.

אנה שניידר: אם יש שיבוש או טעות, בהמשך אנחנו מגיעים לפתרונות.

רשף חן: אם נתחיל פה לעבור על פרוטוקולים, לא נצא מזה לעולם.

רשף חן: כל אחד יתחיל שהוא אמר ככה או ככה.

רשף חן: פרוטוקול מבחינתנו משקף את הדיון.

רשף חן: "שם האחראי לרישום הפרוטוקול" - זה לא צריך להיות כתוב בתקנון.

ארבל אסטרחן: אז (א) יישאר: "בישיבות ועדה יירשם פרוטוקול שיכיל את רשימת הנוכחים, עיקרי הדברים, והצעות והחלטות הוועדה".

ארבל אסטרחן: סעיף (ב) קיים היום.

רשף חן: "(ב) בראש הפרוטוקול יצוין: 'פרוטוקול זה מכיל את עיקרי הדברים שנאמרו, והוא לא תוקן בידי הדוברים' כמו כן יצוין אחד מאלה: 'ישיבה פומבית', 'ישיבה שאינה פומבית' או 'ישיבה חסויה', לפי העניין.

אתי בן-יוסף: היום לא כותבים "לא תוקן בידי הדוברים".

אתי בן-יוסף: כותבים "נוסח לא מתוקן".

רשף חן: ואם הפרוטוקול כן תוקן?

רשף חן: אני מציע שאם נעשה תיקון בפרוטוקול, זה יצוין בראש הפרוטוקול.

אנה שניידר: זה נמצא בסעיף (ג).

רשף חן: אז המשפט הזה מיותר.

רשף חן: בסעיף (ג) כתוב: "המבקש לתקן שיבוש, שגיאה או השמטה בפרוטוקול, יפנה בכתב ליושב-ראש הוועדה ויפרט את התיקון המבוקש; יושב-ראש הוועדה יביא את הצעת התיקון להחלטה בפני הוועדה בישיבה קרובה".

רשף חן: נוסיף כאן שבמידה שנעשה תיקון, הדבר יצוין בראש הפרוטוקול.

רשף חן: ואז אם יש פרוטוקול שלא כתוב עליו שהוא מתוקן, הוא לא מתוקן.

ארבל אסטרחן: נשאלת השאלה מי יכול לתקן פרוטוקול.

ארבל אסטרחן: יש דברים שהם שגיאות עברית, שגיאות הדפסה.

רשף חן: יושב-ראש הוועדה יכול לתקן.

אנה שניידר: אם מדובר על טעות טכנית בלבד - שגיאת כתיב, פליטת קולמוס - לא נראה לי שלצורך זה צריך להטריד את יושב-ראש הוועדה.

אנה שניידר: אבל מדובר בתיקון מהותי, צריך שתהיה פרוצדורה יותר מחמירה, כמו שקיימת פרוצדורה של תיקון טעות בחקיקה.

אנה שניידר: אז מציעים - וזה קיים גם היום - שבמקרה של טעות מהותית הוועדה תחליט על התיקון.

אנה שניידר: אבל אין כאן הבחנה בין טעות טכנית לבין טעות מהותית.

רשף חן: אני מציע שבסעיף (ב) יהיה כתוב: בראש הפרוטוקול יצוין - (1) אם הפרוטוקול תוקן, ואם כן היכן, באלו עמודים.

אנה שניידר: כלומר, על פי החלטה של הוועדה מיום זה וזה תוקן כך וכך.

רשף חן: (2) האם הישיבה היתה פומבית, חסויה או סגורה.

רשף חן: אולי כאן אפשר לכתוב את שם כותב הפרוטוקול, במקרה שצריך אחר כך לברר, לשאול אותו שאלות.

תמר שפנייר: כשישיבה היא פומבית, לא מציינים זאת.

תמר שפנייר: מציינים רק אם היא חסויה או סגורה.

רשף חן: נכתוב כך: "בראש הפרוטוקול יצוין שם עורך הפרוטוקול, ובמקרה שהתקיים אחד מאלה הדבר יצוין בראש הפרוטוקול: אם הפרוטוקול תוקן או אם הישיבה היתה חסויה או סגורה".

ארבל אסטרחן: "אם תוקן פרוטוקול או היתה ישיבה חסויה, הדבר יצוין בראש הפרוטוקול".

ארבל אסטרחן: אני מציעה להוריד כאן את העניין של שם עורך הפרוטוקול.

רשף חן: בסדר, נוריד את העניין של רושם הפרוטוקול.

רשף חן: אנחנו עוברים ל-(ג): "המבקש לתקן שיבוש, שגיאה או השמטה בפרוטוקול, יפנה בכתב ליושב-ראש הוועדה ויפרט את התיקון המבוקש; יושב-ראש הוועדה יביא את הצעת התיקון להחלטה בפני הוועדה בישיבה קרובה".

ארבל אסטרחן: היום כתוב "בישיבתה הראשונה", שיניתי את זה ל"ישיבה קרובה".

ארבל אסטרחן: פה מדובר על כל אחד - גם חבר כנסת וגם מוזמן.

ארבל אסטרחן: כל מי שדיבר, או גם מי שלא דיבר ומצא שגיאה אצל מישהו אחר.

אנה שניידר: יש כאן שאלה תוך כמה זמן אפשר לבקש תיקון של פרוטוקול, היום אין מגבלת זמן.

אנה שניידר: תיאורטית יכול להיות שבעוד שנתיים מישהו יתעורר.

אנה שניידר: השאלה אם יש מקום לקצוב את הזמן, להגיד 30 ימים, 60 ימים, או לא.

אנה שניידר: אני סבורה שלא, כי יכול להיווצר מצב שפתאום תתגלה טעות בעוד שנה ואין שום סיבה לא לתקן.

אנה שניידר: צריך גם לעשות הבחנה בין סוגי שיבושים.

אנה שניידר: אנחנו הוצאנו נוהל, לפי התקנון הקיים, שעושה הבחנה בין טעות טכנית וטעות מהותית.

רשף חן: יש שלב שבו עורך הפרוטוקול "זה הפרוטוקול".

רשף חן: עד השלב הזה הוא אחראי על תיקונים, הוא בודק את ההקלטה.

רשף חן: מהי נקודת הזמן שבו הפרוטוקול גמור ומרגע זה אומרים שזה הפרוטוקול של הישיבה?

אנה שניידר: מהרגע שהפרוטוקול נמסר לדפוס,

אנה שניידר: מועבר לוועדה ולאתר הכנסת.

אנה שניידר: יכול להיות שלאחר אותה פרוצדורה של הכנַסת הפרוטוקול לאתר, פתאום מגלים שיש שיבוש בשם הדובר או טעות הדפסה.

אנה שניידר: בנוהל שהוצאנו, אמרנו באם מדובר בטעות מהסוג הזה, שהיא טעות טכנית, מנהל הוועדה יפנה למחלקת הפרוטוקול, יתקנו את זה ואין שום צורך בשום דבר.

אנה שניידר: אב ל כאשר מדובר בטעות מהותית או בטענה מצד גורם כלשהו שמדובר בסילוף דבריו, אנחנו מחייבים קיום ישיבה ועדה, מזמינים את רושם הפרוטוקול, את מבקש התיקון; אם יש הקלטה שומעים אותה, אם יש צילום אפשר לראות בצילום ובסוף הדיון הוועדה מחליטה על התיקון ועל הנוסח של התיקון.

רשף חן: בואו נכתוב שאם נוכח מנהל הוועדה כי נפלה פליטת קולמוס - ואני מתכוון פליטת קולמוס, באותו מובן שבתי המשפט נתנו לביטוי הזה כשבאים לכתוב פסקי דין.

ארבל אסטרחן: טעות לשונית טכנית, פליטת קולמוס, השמטה מקרית, טעות הדפסה.

רשף חן: אם נפלה בפרוטוקול אחת מהטעויות האלה, רשאי מנהל הוועדה לתקן את הטעות.

רשף חן: הייתי עושה סעיף נפרד של תיקון פרוטוקול.

ארבל אסטרחן: אם זאת טעות מהסוג זה, יורה מנהל הוועדה על תיקון הטעות.

אנה שניידר: מה קורה אם מבקשים תיקון, וקיימת הקלטה של הוועדה ואפשר לבדוק על-פיהן ולא צריך להטריד את הוועדה לצורך העניין?

רשף חן: כל מי שהשתתף בישיבה - לא כל אדם מהציבור - רשאי לפנות ליושב-ראש הוועדה ולטעון בפניו שהפרוטוקול אינו משקף את הדברים כהווייתם.

רשף חן: אז צריך להפריד בין שני דברים.

רשף חן: אם הישיבה הוקלטה וניתן להיווכח מההקלטה מה היה - -

ארבל אסטרחן: לדעתי זה נכנס בהשמטה מקרית, כי אפשר להוכיח את זה.

רשף חן: אם הישיבה הוקלטה וניתן לברר בדיוק מה נאמר, אפשר לברר את הדברים לאשורם, יתקן יושב-ראש הוועדה - -

ארבל אסטרחן: אם יש קלטת, אתה לא רוצה להשאיר את זה בידי מנהל הוועדה?

ארבל אסטרחן: האם לא נכלל בגדר השמטה מקרית, שיבוש של העתקה וכיוצא בזה?

ארבל אסטרחן: אולי בסעיף (א) נגיד: "נפלה טעות מהסוג הזה, ומהנסיבות אין למנהל הוועדה ספק בדבר הטעות, יורה על תיקון הטעות".

רשף חן: ואז יבוא: "במקרים שאינם מופיעים בגדר סעיף קטן (א)" - מקרים של ספק - "רשאי מי שהשתתף בישיבה וטוען כי נפלה טעות בפרוטוקול לפנות בכתב ליושב-ראש הוועדה ויפרט את התיקון המבוקש.

רשף חן: יושב-ראש הוועדה יביא את הצעת התיקון להחלטה בפני הוועדה בישיבה קרובה".

רשף חן: סעיף 160 - סעיף 102א הישן - עיון חברי הכנסת בפרוטוקולים: "(א) כל חבר הכנסת רשאי לעיין בחדר הוועדה בפרוטוקולים של אותה ועדה שנפתחו לעיון הציבור, כאמור בסעיף 161, והוא רשאי לקבל העתק מהם.

רשף חן: "(ב) כל חבר הכנסת רשאי לעיין בפרוטוקולים של כל הוועדות, לרבות פרוטוקולים של ועדות מכנסות קודמות, פרט לישיבות חסויות, באישור יושב-ראש הוועדה; סירב יושב-ראש הוועדה להתיר עיון כאמור - יכריע יושב-ראש הכנסת".

ארבל אסטרחן: היום זה ארכאי, כי כל הפרוטוקולים מתפרסמים באתר האינטרנט של הכנסת, חוץ מפרוטוקולים של ישיבות שהחליטו שהן חסויות.

ארבל אסטרחן: כל אחד יכול לראות את הפרוטוקולים.

ירדנה מלר-הורוביץ: היום - שלא כמו בעבר - כל אחד יכול לראות את הפרוטוקולים של כל הוועדות.

ירדנה מלר-הורוביץ: היום יש שקיפות.

אנה שניידר: חל מהפך בנושא של פרוטוקולים, במובן זה שהם פומביים.

אנה שניידר: גם כשאדם מהציבור רוצה פרוטוקול, הוא לא צריך לבקש.

אנה שניידר: היום כל הפרוטוקולים של הוועדות מפורסמים באתר, למעט ישיבות שהכריזו עליהן שהן חסויות.

ארבל אסטרחן: ישיבות פומביות ולא פומביות - למעט ישיבות חסויות - מתפרסמות.

רשף חן: בואו נכתוב: "הפרוטוקולים של הוועדות, שנפתחו לעיון הציבור כאמור בסעיף 161, יפורסמו באתר האינטרנט ויעמדו לעיון הציבור".

ירדנה מלר-הורוביץ: ההערה לגבי "עיון חברי הכנסת בפרוטוקולים" צריכה להתייחס רק לפרוטוקולים שיש עליהם הגבלות, שהם לא מתפרסמים.

רשף חן: הסעיף כאן לא עוסק בזכות של חברי הכנסת, אלא בפרסום הפרוטוקולים.

רשף חן: הכלל שקיים כבר אומר: פרוטוקולים של כל הוועדות יהיו פומביים, למעט אם הם חסויים כאמור בסעיף 161.

רשף חן: זה הכלל וזה גם המקום שבו חבר הכנסת ימצא את הפרוטוקול, הוא לא צריך לבוא לוועדה ולא להטריד אף אחד.

רשף חן: סעיף (ב) מדבר גם כן על ישיבות לא חסויות, אבל על פרוטוקולים של כנסות קודמות.

ארבל אסטרחן: הסעיף הזה נראה מיותר.

ארבל אסטרחן: לכל אדם יש זכות לקבל מהארכיון כל פרוטוקול של ישיבת ועדה.

רשף חן: אם כך, צריך לכתוב: "(א) פרוטוקולים של הוועדות יהיו פומביים אלא אם הם חסויים כאמור בסעיף 161".

רשף חן: זה העיקרון.

רשף חן: "(ב) (1) הכנסת תפרסם את הפרוטוקולים הפומביים באתר האינטרנט של הכנסת.

ארבל אסטרחן: אולי צריך להוסיף כאן "ככל שניתן" - שיהיה ברור שזה לא מחייב את הכנסת עכשיו להעלות לאתר את כל הפרוטוקולים מהעבר.

ארבל אסטרחן: יש באתר פרוטוקולים של הוועדות רק מתחילת הכנסת ה-15.

רשף חן: פרוטוקולים חדשים יפורסמו באתר האינטרנט של הכנסת.

ארבל אסטרחן: מהיום שההוראה הזאת נכנסת לתוקף.

רשף חן: ואז נכתוב: "בפרוטוקולים שלא פורסמו באתר האינטרנט, ניתן יהיה לעיין בארכיון הכנסת".

ארבל אסטרחן: ובכן - הפרוטוקולים הם פומביים, פרוטוקולים חדשים יפורסמו באתר.

רשף חן: את פסקה (2) צריך לבטל - "העיון יהיה בחדר הוועדה ...

רשף חן: חבר הכנסת לא יצלם את הפרוטוקול, לא יפרסמו ולא יעבירו לעיונו של מי שאינו רשאי לעיין בו".

רשף חן: פסקה (3) "יושב-ראש ועדה יסמיך אחד מחברי הוועדה להתיר עיון כאמור" - כל זה לא רלוונטי.

רשף חן: אנחנו מגיעים לסעיף (ג), שהוא כן רלוונטי: "(1) חבר ועדה רשאי לעיין גם בפרוטוקולים של ישיבות חסויות של אותה ועדה, לרבות פרוטוקולים של אותה ועדה מכנסות קודמות, אולם הוא לא יהיה רשאי לעיין בפרוטוקולים של ישיבות חסויות של ועדת משנה של הוועדה; סייג זה לא יחול על יושב-ראש הוועדה.

רשף חן: (2) חבר ועדת משנה רשאי לעיין גם בפרוטוקולים של ישיבות חסויות של אותה ועדת משנה, לרבות פרוטוקולים מכנסות קודמות".

רשף חן: שתי הפסקות האלה צריכות להישאר, וההוראה שנמצאת בפסקה (2) - לא יצלם ולא יפרסמו ולא יעבירו - שייכת לכאן.

רשף חן: ההוראה בפסקה (2) צריכה להתווסף כאן - גם חבר הוועדה וגם חבר ועדת המשנה "לא יצלם את הפרוטוקול, לא יפרסמו ולא יעבירו לעיונו של מי שאינו רשאי לעיין בו".

ארבל אסטרחן: את (ב)(1) שינינו, את (3) מחקנו, ואת הסיפה של (2) נעביר לסעיף (ג) וזה יסומן (ג)(3).

רשף חן: עכשיו בא (ד), ההגדרה של ישיבה חסויה: "לעניין סעיף זה וסעיפים 159 ו-161, 'ישיבה חסויה' - (1) כל ישיבה של ועדת החוץ והביטחון של הכנסת, או של ועדת משנה שלה, למעט ישיבה שעליה הודיע יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון כי אינה חסויה; (2) כל ישיבה של ועדה או ועדת משנה אחרת שעליה הודיע יושב-ראש הוועדה הקבועה לא יאוחר מ-48 שעות לאחר תום הישיבה כי היא חסויה; (3) כל ישיבה של ועדה הדנה בהצעה שהועברה אליה על פי סעיף 79".

ארבל אסטרחן: כאן מדובר על הצעה לסדר היום במליאה שמחליטים לא לשים על סדר היום אלא להעביר ישיר לוועדה, בדרך כלל זה ועדת החוץ והביטחון, כי לא רוצים שזה יידון במליאה.

רשף חן: "(4) כל ישיבה של ועדת משנה שהוקמה מכוח סעיף 5 לחוק הכנסת".