ועדת המשנה לתיקון התקנון, כנסת 16, פרוטוקול מספר 11, 2004-05-17 16:30

רשף חן: אם זה הנוהג, יש להוסיף את הכוכבית לסעיף.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: האמת היא שזה מצוות אנשים מלומדה, כי ברגע שהנשיאות מחליטה על זה, זה רץ קדימה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: זה גם הגיוני.

רשף חן: האם הנשיאות שואלת או לא שואלת את הסיעות?

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: למיטב ידיעתי היא שואלת.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: זה נוהג, לא חובה.

רשף חן: האם יש בעיה לכתוב בסעיף "לאחר שהתייעצה עם יושבי-ראש סיעות המציעים".

רשף חן: השאלה אם זה התקדים וככה נוהגים.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: למיטב ידיעתי כן.

רשף חן: אז בוא נכתוב בסעיף: "רשאית נשיאות הכנסת, לאחר שהתייעצה עם יושבי-ראש אותן הסיעות" וכו'.

רשף חן: זה עדיין לא מחייב, כולם יכולים להגיד לנשיאות לא והיא עדיין יכולה להחליט כן.

ארבל אסטרחן: רק לידיעה - ועדת יצחק לוי לא הסבירה למה, אבל היא הציעה להשמיט את כל הסעיף הזה.

רשף חן: אנחנו לא משמיטים את הסעיף.

רשף חן: סעיף 124(ב): "מועד הדיון בנושא לפי סעיף קטן (א) ייקבע על-ידי יושב-ראש הכנסת תוך חודש" - הסעיף לא עוסק בשאלה אם מדובר בהצעות דחופות או רגילות.

ארבל אסטרחן: הצעה רגילה והצעה דחופה זה אותו הדבר.

ארבל אסטרחן: ההבדל הוא שהצעה רגילה יורדת מהמכסה והצעה דחופה לא יורדת מהמכסה.

ארבל אסטרחן: שתיהן צריכות לעבור את השלב הראשון שהכנסת מציעה אם לכלול או לא לכלול בסדר היום.

ארבל אסטרחן: סעיף 124 עוקף את השלב הזה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: הצעה דחופה היא הצעה לסדר היום.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: ההבדל הוא שזה לא יורד מהמכסה וזה נדון ביום רביעי.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: כל היתר אותו הדבר.

ארבל אסטרחן: בסעיף הזה, אין את השלב של יום רביעי.

ארבל אסטרחן: זה ישר נכלל בסדר היום.

רשף חן: הנוהל היום הוא שמשתמשים בסעיף הזה כדי לדון בנושא כבר באותו שבוע, ולא בעוד חודש.

רשף חן: פה זה לא מתייחס להצעות דחופות.

רשף חן: יכול להיות שצריך לכתוב שאם הנשיאות החליטה להחיל את סעיף 124 על הצעות דחופות, הדיון עצמו יתקיים באותו שבוע.

רשף חן: אחרת יוצא שמעכבים הצעות דחופות - קודם דנים ביום רביעי אם לכלול אותן בסדר היום, ואז הדיון בהן מתעכב.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: יש היגיון במה שאתה אומר.

רשף חן: סעיף 124(ב): "מועד הדיון בנושא לפי סעיף קטן (א) ייקבע על-ידי יושב-ראש הכנסת תוך חודש, ואם עמדה הכנסת לצאת לפגרה לפני תום המועד האמור, רשאי יושב-ראש הכנסת, בהסכמת המציעים, לקבוע מועד מאוחר יותר לדיון, ובאין הסכמה בין המציעים תחליט על המועד ועדת הכנסת".

רשף חן: סעיף 124(ג): "על סדרי הדיון לפי סעיף זה יחולו הוראות סעיף 52(ד)(ג)".

ארבל אסטרחן: היום זה הסעיף שמדבר על סדרי הדיון: "העלו את ההצעה חברי כנסת מסיעות שונות בנפרד, רשאית הממשלה לפתוח ולסכם את הדיון; לא עמדה הממשלה על זכותה זו, יפתח ויסכם אחד מן המציעים...".

רשף חן: אני מבין שסעיף 52 שונה היום, כבר אין הזכות של הממשלה לפתוח.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: בצדק.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: זה נושא שמדלג על השלב של הצעה לסדר היום.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: הממשלה צריכה לסכם, להביע את דעתה, אבל לא לפתוח.

רשף חן: ממילא על פי סעיף 50 הקיים היום שר יכול להתערב בכל שלב של הדיון, גם בפתיחה.

ארבל אסטרחן: אפשר לבטל את סעיף 124(ג) כי ברור שסעיף 52 חל כאן, זה נושא שהוא על סדר היום.

רשף חן: בסדר.

רשף חן: אנחנו עוברים לסעיף 125, עמדת הממשלה: "אישר יושב-ראש הכנסת הצעה לסדר היום, יודיע על כך לממשלה; הממשלה תודיע אם ברצונה להשיב על ההצעה".

ארבל אסטרחן: היום כתוב "להביע את דעתה על ההצעה".

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: השאלה אם צריך לחייב את הממשלה, או להשאיר לה את האופציה.

ארבל אסטרחן: אם יש משהו שלממשלה אין בו עניין, היא לא חייבת להשיב.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: יש הבדל בין משהו שאין לה עניין בו, לבין זה שהם מנצלים את האמירה היום בתקנון שאפשר לא להשיב, וגם בנושאים שהם כן צריכים להיות בעלי עניין הם לא משיבים.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: השאלה אם הכנסת עומדת על זכותה לקבל תשובת ממשלה או לא.

רשף חן: לא.

רשף חן: הצעה לסדר היום זה עניין פנימי של הכנסת, זאת לא הצעה מול הממשלה.

רשף חן: הכנסת מבקשת להעמיד דבר לדיון במוסדותיה.

רשף חן: הממשלה - או שיש לה עמדה או שאין לה עמדה.

ארבל אסטרחן: כשיהיה הדיון, הממשלה תשתתף.

רשף חן: זאת לא הצעת חוק, זאת לא שאילתא, זאת לא פנייה של הכנסת לממשלה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אם מתייחסים לזה סתם כאל דיבור, זה בסדר.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אבל חבר כנסת אומר:

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אני מעלה הצעה לסדר היום ואני מבקש לכלול נושא בסדר היום של הכנסת.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: כדי שחבר הכנסת הרציני יקבע את דעתו, הוא צריך לשמוע גם מה עמדת הממשלה בנושא הזה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אולי זה טופל, אולי זה כבר לא רלוונטי.

רשף חן: אם הממשלה רוצה להשיב, היא תשיב.

רשף חן: הממשלה זה גוף אחר, זה לא גוף שפועל בהכרח בתוך הכנסת.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אז למה אנחנו מחייבים אותם שיבוא שר תורן, למה אנחנו מחייבים אותם בדברים?

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: הממשלה חייבת כמעט חובת נאמנות לכנסת.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: לדעתי יש טעם לפגם בנושא הזה, שיותר מפעם אחת חבר הכנסת מגיש הצעה - וזה יותר בולט בהצעה רגילה שחבר הכנסת מתכונן לדבר עשר דקות - ואין תשובת שר.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: לדעתי זה שווה דיון.

רשף חן: נשים את זה בירוק, נקיים בזה דיון מהותי.

רשף חן: הנוסח הנוכחי הוא "הממשלה תודיע אם ברצונה להשיב".

רשף חן: הנוסח המוצע בירוק: "...

רשף חן: יודיע על כך לממשלה; הממשלה תשיב להצעה בעת הדיון" - כלומר, היא חייבת להשיב.

רשף חן: סעיף 126, סדר הדיון בהצעות לסדר היום: "(א) בישיבת הכנסת שנועדה לדיון בהצעות לסדר היום, ינמק בעל ההצעה או חבר אחר מסיעתו, את הצעתו, בשיעור זמן שלא יעלה על עשר דקות; הוגשה הצעה על-ידי מספר חברי כנסת יחד, ינמק את ההצעה אחד מהם".

ארבל אסטרחן: הצעת ועדת יצחק לוי - 5 דקות ולא 10 דקות למציע.

ארבל אסטרחן: הם הציעו לבטל את הסיפה של הסעיף בטענה שהיא לא מציאותית.

ארבל אסטרחן: לדעתי זה רלוונטי לכינוס בפגרה, שכמה חברי כנסת ביחד מגישים הצעה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: לדעתי זאת ההזדמנות לתקן את כל הנושא של דיונים בפגרה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אני מזכיר את מכתבו של חבר הכנסת רוני בר-און ליושב-ראש הכנסת, שאמר שהיות שמתייחסים ל-25 חתימות לכינוס ישיבה בפגרה, רואים את זה כהעלאת הצעה דחופה לסדר היום.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: הוא אמר: היות שהצעה דחופה לסדר היום זה שלוש דקות, למה אתה נותן לדבר עשר דקות?

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אמרתי לו שזה נכון, אבל באיזשהו מקום שכחו.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: פעם זמן הדיבור בהצעה לסדר היום היה רבע שעה, אחרי כן זה צומצם לעשר דקות.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: במסגרת הזאת שכחו להכניס החרגה לישיבות בפגרה, ואת זה צריך לתקן.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אבל אני מחזיר אותך להערה שלי בישיבה הקודמת, שאולי הגיע הזמן לחשוב על המוסד של הצעות לסדר היום - לתת יותר מכסה, ואולי לבטל את ההצעות הדחופות.

רשף חן: כרגע אנחנו עוסקים בדיון בהצעות לסדר היום, הצעות רגילות.

רשף חן: על פניו סעיף 126(א) נראה בסדר.

ארבל אסטרחן: ועדת יצחק לוי אמרה שהסיפה של הסעיף לא מציאותית, כי חברי כנסת לא מגישים ביחד הצעה רגילה לסדר היום, רק הצעה דחופה.

ארבל אסטרחן: כי אם רק אחד מנמק, למה שחבר הכנסת יחתים עוד מישהו, הוא יגיש בנפרד.

ארבל אסטרחן: חברי כנסת לא מתאחדים על הצעה אחת רגילה.

ארבל אסטרחן: אני חשבתי שזה רלוונטי להצעה לסדר היום בפגרה.

רשף חן: תיכף נדבר על הפגרה.

רשף חן: נוריד את החלק האחרון של הסעיף הזה.

ארבל אסטרחן: מה לגבי ההצעה של הצעת יצחק לוי, שזמן הדיבור יהיה 5 דקות.

רשף חן: כשמדובר בהצעה רגילה שיורדת מהמכסה, אני בעד להשאיר 10 דקות.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אני הייתי עושה את זה 5 דקות, מגדיל מאוד את המכסה ומוריד את הנושא של הצעות דחופות.

רשף חן: אם נגדיל את המכסה, נוריד את זמן הדיבור.

רשף חן: אבל בינתיים נשאיר את זה כך.

ארבל אסטרחן: אז אני מוחקת את הסיפה, ומשאירה את זמן הדיבור 10 דקות.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: צריך לדון בעניין של ישיבות פגרה שנמצא היום בסעיף 37: "(א) עשרים וחמישה חברי הכנסת הדורשים לכנס כנס מיוחד של הכנסת רשאים לפרט בדרישתם נושא אחד או שני נושאים לסדר יומו של הכנסת המיוחד.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: (ב) פורט בדרישה נושא אחד, יעמידו יושב-ראש הכנסת והסגנים נושא זה על סדר יומו של הכנסת המיוחד כהצעה דחופה לסדר היום" וכו'.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: הטענה היא שאם הנושאים בפגרה נידונים כהצעות דחופות לסדר היום, זמן הדיבור הוא שלוש דקות.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: הנוהג הוא שבפגרה נותנים עשר דקות לאחד מן המבקשים.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: לאחר מכן משיבה הממשלה, ויש הצעות אחרות - כמו בהצעה רגילה לסדר היום.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: יש שתי חלופות לשנות את זה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: לכתוב: למרות האמור בסעיף 37(ב), זה לא יהיה שלוש דקות אלא עשר דקות, או להחליף את המילה "דחופה" ל"רגילה".

ארבל אסטרחן: אבל אז זה יורד מהמכסה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: תשאירי את זה כהצעה דחופה, ובסעיף 37(ב) תכתבי שזמן הדיבור הוא עשר דקות.

רשף חן: נכתוב בסעיף 37(ב) שה יידון כהצעה רגילה לסדר היום, ואז זה יהיה עשר דקות.

רשף חן: הם יצטרכו להחליט מהמכסה של מי מחברי הכנסת המציעים זה יורד.

ארבל אסטרחן: אם רוצים לפתור רק את עניין הזמן, אפשר לכתוב פה שיהיו להם עשר דקות.

רשף חן: תשאירי את זה הצעה דחופה לסדר היום.

רשף חן: תוסיפי לסעיף 37(ג):

רשף חן: מסגרת הזמן להעלאת ההצעה - עשר דקות.

רשף חן: אם אלו שתי הצעות, זה יהיה פעמיים עשר דקות.

רשף חן: ייכתב כך: כל הצעה תנומק על-ידי אחד המציעים שייבחר על-ידם במשך עשר דקות.

רשף חן: אפשר לנסח את זה גם: אם היה אחד, עשר דקות; אם היו שניים, עשרים דקות.

ארבל אסטרחן: את מה שאמרנו עכשיו, ייתכן שחבר הכנסת רוני בר-און להביא בוועדת הכנסת, אבל נכניס את זה גם אצלנו.

רשף חן: את זה אנחנו יכולים לעשות בשחור, כי זה ביטוי לנוהג קיים.

רשף חן: סעיף 126(ב): "נעדר חבר הכנסת מהמליאה בשל סיבה סבירה בעת שנדרש לנמק את הצעתו לסדר היום, תישמר זכותו לנמק את ההצעה במועד אחר".

רשף חן: פה מדובר על הצעה רגילה.

רשף חן: בסעיף (ג) אני רואה שיש תוספת של ועדת יצחק לוי.

רשף חן: "(ג) אחרי ההנמקה לפי סעיף קטן (א) רשאית הממשלה להציע, בשיעור זמן שלא יעלה על חמש דקות, יהא מספר ההצעות אשר יהא, שהנושא המוצע יידון בכנסת או בוועדה של הכנסת, או - בשיעור זמן שלא יעלה על עשר דקות, יהא מספר ההצעות אשר יהא, שהנושא לא ייכלל בסדר היום של הכנסת; לעניין זה תיוצג הממשלה בידי אחד מאלה: ראש הממשלה, השר שהנושא המוצע נמצא בסמכותו, באופן ישיר או עקיף, או סגנו, השר המקשר בין הממשלה לבין הכנסת, או שר אחד שראש הממשלה הסמיכו לצורך כך".

ארבל אסטרחן: נושא הזמנים מופיע היום בכמה מקומות, וועדת יצחק לוי ניסתה לעשות פה סדר, אבל יש פה שינוי של המצב הקיים.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: היום, אם זאת הצעה רגילה, היא מועלית במשך עשר דקות ותשובת הממשלה היא עשר דקות.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: בהצעות דחופות - ההצעה מועלית במשך שלוש דקות, ותשובת הממשלה - עד שתי הצעות בהצעה כוללת, חמש דקות; שלוש הצעות ומעלה - עשר דקות.

ארבל אסטרחן: ההצעות הן באותו נושא, אז מה משנה לגבי תשובת הממשלה כמה הצעות יש.

רשף חן: צריך להיות זמן מסוים לנושא.

רשף חן: אם יש ארבעה נושאים, פי ארבעה זמן.

ארבל אסטרחן: זה מה שמופיע כאן.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: יש פה דיפרנציאציה לפי סוג התשובה - האם הממשלה מציעה לכלול או לא לכלול בסדר היום.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: יש בזה היגיון.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אם השר רוצה לשכנע את חבר הכנסת להוריד את הצעתו, ניחא.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אבל אם הוא בסך הכל רוצה להעביר את זה לוועדה, קל וחומר אם הוא רוצה שיהיה בזה דיון במליאה, למה השר צריך לדבר כל כך הרבה?

רשף חן: כרגע יש הגבלת זמן לתשובת הממשלה?

ארבל אסטרחן: כן, בסעיף 88(ה): "הציעה הממשלה שהנושא המוצע יידון בכנסת או יידון בוועדה של הכנסת תנמק ההצעה בשיעור זמן שלא יעלה על 15 דקות".

ארבל אסטרחן: ובכוכבית כתוב: "בהצעה רגילה לסדר היום - בשיעור זמן שלא יעלה על 10 דקות; בהצעה דחופה או שתי הצעות דחופות לסדר היום - בשיעור זמן שלא יעלה על 5 דקות; בתשובה לשלוש הצעות דחופות לסדר היום או יותר - בשיעור זמן שלא יעלה על 10 דקות".

ארבל אסטרחן: ההבחנה בין מספר ההצעות הדחופות היא לא הגיונית, כי מדובר בנושא אחד.

ארבל אסטרחן: בסעיף 90(א) כתוב: "היו מספר הצעות בנושא אחד או הצעות שונות באותו עניין, רשאי נציג הממשלה, כאמור בסעיף 88(ב), לדבר במעמד אחד על ההצעות כולן או על חלק מהן, ולא תחול עליו הוראת סעיף 88(ה)".

ארבל אסטרחן: אז לכאורה בכלל אין לו הגבלת זמן.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אם יש שלוש הצעות רגילות בנושאים דומים מאוד, לא חברי כנסת שמתאחדים להצעה אחת, אומרים: כאשר מדברים עשר דקות על קשת יותר רחבה, לא מגבילים את השר.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: הוא היה יכול להשיב לכל אחת מההצעות עשר דקות, אם הוא משיב על כולן יחד לא מגבילים אותו בזמן.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: היה היגיון לתת לו יותר מעשר דקות, צריך לחשוב מה רוצים לעשות עם זה.

רשף חן: האם לא הכי פשוט לומר שבהצעה רגילה הממשלה יכולה להשיב לא יותר מעשר דקות, עד עשר דקות.

ארבל אסטרחן: תיקנו את זה בסעיף 126 לתקנון המתוקן.

רשף חן: אם הממשלה צריכה פחות, היא תדבר פחות.

רשף חן: אם היא צריכה יותר זמן, היא תדבר יותר.

רשף חן: הרי לא מורידים את השר אם עוברות העשר דקות.

ארבל אסטרחן: אבל הוא יודע מה מכסת הזמן שלו.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: יושבי-ראש שמקפידים מעירים לשר.

ארבל אסטרחן: אז לתשובה על הצעה רגילה נכתוב עשר דקות.

ארבל אסטרחן: מה עם הצעה דחופה?

ארבל אסטרחן: למה צריך להיות הבדל בתשובה להצעה דחופה?

רשף חן: אין הבדל, זאת אותה הצעה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: למה בהצעה דחופה המציע יכול לדבר רק שלוש דקות?

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: כי רוצים שזה ילך בזריזות.

רשף חן: כנגד זה, הצעות דחופות לא מאשרים אלא אם כן יש כמה מציעים.

רשף חן: אז ניתן לממשלה את העשר דקות שלה להשיב.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אז בואו נסדר את זה בצורה הגיונית.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אם מדברים על הצעה דחופה אחת, אין לי שום בעיה שהמציע ידבר עשר דקות.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אבל אם יש שרשרת של שבעה מציעים, גם תיתן לכל אחד עשר דקות?

רשף חן: המציאות בהצעות דחופות היא, שבדרך כלל זה הרבה יותר ממציע אחד.

רשף חן: אז נשאיר את זה שלוש דקות.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אני אומר שצריך לפצל את ההצעות הכוללות - אחד יגיש וכל היתר יכולים להצטרף במסגרת של דקה, לא יותר מזה.

ארבל אסטרחן: כשמדובר בהצעה דחופה, שזה באמת מה שהכי חשוב ובוער, לא צריך לתת פחות זמן אלא יותר זמן.

רשף חן: תיכף נדבר על ההצעות הדחופות.

רשף חן: אני מציע פה, שתשובת הממשלה בהצעה רגילה לסדר היום, תהיה בשיעור זמן שלא יעלה על עשר דקות.

ארבל אסטרחן: אז בסעיף 126(ג) נכתוב כך: "אחרי ההנמקה לפי סעיף קטן (א) רשאית הממשלה להציע, בשיעור זמן שלא יעלה על עשר דקות שהנושא המוצע יידון בכנסת או בוועדה של הכנסת, או שהנושא לא ייכלל בסדר היום של הכנסת".

רשף חן: סעיף (ג) הוא היום בכוכבית: "נגעה ההצעה לסדר היום לפעולתו של יושב-ראש הכנסת, יבוא, במקום הממשלה כאמור בסעיף קטן (ג), יושב-ראש ועדת הכנסת ואחריו יושב-ראש הכנסת".

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: זה די נדיר שהיושב-ראש מתערב בדיון.

רשף חן: סעיף 126(ה): "הציעה הממשלה שהנושא המוצע לא ייכלל בסדר היום, רשאי אחד מחברי הכנסת להציע, ממקומו, בשיעור זמן שלא יעלה על דקה אחת, שהנושא יידון בוועדה של הכנסת; הציעה הממשלה שהנושא יידון בוועדה של הכנסת, רשאי אחד מחברי הכנסת תוך שיעור זמן כאמור, להציע שהנושא לא ייכלל בסדר היום של הכנסת, וזאת אף אם הגיש הצעה בנושא דומה; אין הרשמה מוקדמת להצעה אחרת".

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: לדעתי צריך לבטל את הנושא של הצעה אחרת.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: בהצעות דחופות זה בא לידי ביטוי הרבה יותר משמעותי.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: חברי כנסת הגישו הצעה דחופה כוללת לסדר היום, ואז בא מישהו ונואם מהמקום, לא תמיד לעניין.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: השר הציע להעביר לוועדה, חבר הכנסת רוצה להסיר, שיגיד שהוא רוצה להסיר.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: מדוע זאת אופציה לנאום?

רשף חן: הוא רוצה לשכנע.

רשף חן: יש חברים שמבקשים לכלול את הנושא במליאה, השר אומר להסיר, חבר הכנסת רוצה שזה יעבור לוועדה.

רשף חן: הוא צריך לנמק מדוע.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: בהצעה כוללת אפשר להגיד את זה שמונה פעמים, כי על כל הצעה יכולים שני חברי כנסת להציע הצעה אחרת.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אם זאת הצעה כוללת של שש הצעות, יכולים 12 חברי כנסת להציע הצעה אחרת.

רשף חן: אפשר להגביל את מספר חברי הכנסת שיכולים להציע הצעה אחרת לגבי הצעה כוללת - שיוכלו רק אחד או שניים.

רשף חן: כשנגיע להצעות דחופות, זה עוד הבדל שאנחנו צריכים לעשות בין הצעות רגילות לדחופות.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אם יש שמונה מציעים שמדברים על נושא אחד, למעשה קיימת כבר את הדיון.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: במקרה כזה אין טעם לכלול את הנושא בסדר היום, ואפשר להסתפק בדברי השר.

רשף חן: אנחנו עדיין עוסקים בהצעה רגילה שבדרך כלל יש לה מציע אחד בלבד.

רשף חן: למה שלא נכתוב את הדברים בצורה מסודרת?

רשף חן: כתוב פה בסעיף 126(ג) שהממשלה יכולה להציע אחת משלוש חלופות: הנושא יידון בכנסת, או יידון בוועדה, או לא ייכלל בסדר היום.

רשף חן: סעיף (ד) הוא מין ספיח, אני מציע להעביר אותו אחרי סעיף (ה).

רשף חן: סעיף (ה) לא צריך להתחיל במה הממשלה הציעה, כי כבר אמרנו בסעיף (ג) מה הממשלה יכולה להציע.

רשף חן: אני חושב שזה צריך להיות כך: לאחר שהושמעה עמדת הממשלה, רשאים עד שני חברי כנסת להציע הצעה אחרת.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: למה?

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: לחבר הכנסת יש הצעה, הוא מציע לכלול אותה בסדר היום, הממשלה מציעה משהו אחר.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: נוצרות שתי אופציות, לכל אחת משתי האופציות רשאי חבר כנסת אחד להציע הצעה אחרת.

רשף חן: אני מציע שזה יהיה עד שני חברי כנסת, זה יכול להיות אחד או שניים.

ארבל אסטרחן: אתה לא רוצה להבחין כמו היום "לא ביקשה הממשלה להביע דעתה בנושא המוצע, או שהציעה שהנושא יידון בכנסת" וכו'?

רשף חן: לא.

רשף חן: אני רוצה לעשות את זה הרבה יותר פשוט - מה שהממשלה לא הציעה, רשאים עד שני חברי כנסת להציע כל אחד את אחת מהחלופות האחרות המנויות בסעיף (ג), וזה בשיעור זמן שלא יעלה על דקה אחרת.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: השאלה אם אין טעם בכל זאת לקבוע את זמן הממשלה לפי מה שהיא משיבה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אם היא אומרת "אני מסכימה שהנושא ייכלל בסדר היום של הכנסת", זה אומר שיהיה דיון שבו הממשלה לדבר, אז למה שהשר ידבר כעת עשר דקות?

רשף חן: אפשר לכתוב שאם הממשלה מסכימה לדיון, השר ידבר חמש דקות, ואם היא לא מסכימה או מציעה להעביר לוועדה, ניתן עשר דקות.

רשף חן: אבל בשביל מה לכתוב את זה.

רשף חן: ניתן לשר עד עשר דקות, הוא לא חייב לנצל את כל הזמן.

רשף חן: אז אנחנו מתקנים את הנוסח, אבל במהות לא שינינו כלום.

ארבל אסטרחן: הסיפה של סעיף (ה), שאין הרשמה מוקדמת להצעה אחרת, היא חדשה.

ארבל אסטרחן: היום זה קיים בכוכבית לסעיף 88: "אין הרשמה מוקדמת להצעה חלופית".

רשף חן: צריך לכתוב שהצעה אחרת יוכלו להציע עד שני חברי כנסת, הראשונים שביקשו את רשות הדיבור.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: כשאומרים "אין הרשמה מוקדמת" הכוונה היא אחרת לגמרי.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: זה אומר שלפי התקנון, גם היום לפי הכוכבית, אתה לא יכול לבוא בארבע ושתי דקות ולהגיד: בעוד שעתיים ארצה להציע הצעה אחרת.

רשף חן: נכתוב: "הראשונים שביקשו את רשות הדיבור לאחר שהוצגה עמדת הממשלה".

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: פרקטית זה לא עובד.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: באים קודם, ולאחד יש עניין מיוחד.

רשף חן: אני חושב שנרשום כך: "עד שני חברי הכנסת הראשונים שביקשו רשות דיבור לאחר שהוצגה עמדת הממשלה".

רשף חן: צריך להבין שכל אחד מהם חייב להציע הצעה אחרת זה מזה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: זה ברור.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: תראה מה כתוב היום בכוכבית: אין הרשמה מוקדמת להצעה חלופית.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: יכול חבר הכנסת בעת הדיון בהצעות ולאחר שמיעת דברי המציע ועמדת הממשלה, אם הוצגה, להציע שהנושא יידון בוועדה של הכנסת או שלא ייכלל בסדר יומה של הכנסת".

רשף חן: יש עוד אפשרויות.

רשף חן: אנחנו יכולים לכתוב פה משפט מאוד ארוך עם כל החלופות, אבל זה יוצא מסורבל.

ארבל אסטרחן: הרעיון הוא כזה: "אחרי תשובת הממשלה, אחד או שניים יכולים להציע את האפשרויות שלא הציעו עדיין - לא המציע ולא הממשלה - במשך דקה אחת, ואלו יהיו הראשונים שביקשו.

ארבל אסטרחן: אני אמצא לזה ניסוח.

רשף חן: וכל אחד מהמציעים חייב להציע הצעה אחרת מחברו, לא יכולים שניהם להציע אותו הדבר.

רשף חן: אנחנו עוברים לסעיף 126(ו): "לא ביקשה הממשלה להשיב, או הציעה שהנושא יידון בכנסת, רשאי אחד מחברי הכנסת להציע, ממקומו, בשיעור זמן שלא יעלה על דקה אחת, שהנושא לא ייכלל בסדר היום של הכנסת, ורשאי אחד מחברי הכנסת להציע, ממקומו, בשיעור זמן שלא יעלה על דקה אחת, שהנושא יידון בוועדה של הכנסת".

רשף חן: יש פה הערה: האם אפשר לכלול כאן גם את 90(ב), שעוסק במצב בו יש מספר הצעות והממשלה לא השיבה?

ארבל אסטרחן: קודם הסתכלנו על סעיף 90(א) ואמרנו שזה לא מגביל את הממשלה מבחינת זמן, ואת זה אנחנו לא רוצים להכניס.

ארבל אסטרחן: סעיף 90(ב) אומר כך: "היו מספר הצעות בנושא אחד או הצעות שונות באותו עניין, רשאי נציג הממשלה, כאמור בסעיף 88(ב), לדבר במעמד אחד על ההצעות כולן או על חלקן מהן, ולא תחול עליו הוראת סעיף 88(ה)".

ארבל אסטרחן: סעיף 90(ב) אומר כך: "לא ביקשה הממשלה להביע דעתה על פי האמור בסעיף קטן (א), או שנציג הממשלה הציע אחת ההצעות האמורות בסעיף 88(ב) ו-(ג)" - כל האפשרויות שאפשר להציע - "רשאי אחד מחברי הכנסת, בהסכמת יושב-ראש הישיבה, להציע שכל ההצעות, או מקצתן לא ייכללו בסדר היום של הכנסת; שיעור הזמן להנמקת הצעתו לא יעלה על 10 דקות.

ארבל אסטרחן: כן רשאי אחד מחברי הכנסת להציע, שכל ההצעות או מקצתן יידונו בוועדה של הכנסת; שיעור הזמן להנמקת הצעתו לא יעלה על 10 דקות".

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: סעיף 90(ב) נגזר מ-90(א) שבו אין מגבלת זמן לממשלה בתשובה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: לכן למציע הצעה אחרת נתנו עשר דקות.

ארבל אסטרחן: אבל עכשיו אנחנו כן רוצים להגביל את הממשלה, ולכן כל סעיף 90 יֵרד.

ארבל אסטרחן: לכן גם לא הכנסתי אותו כנוסח.

רשף חן: אנחנו מורידים את סעיף 90.

רשף חן: סעיף 126(ז): "לא נכח חבר הכנסת המציע במליאה בעת תשובת הממשלה, יראו את הצעתו כבטלה ולא יוכל חבר כנסת אחר להעלות הצעה אחרת".

רשף חן: סעיף (ח) הוא חדש, הצעת ועדת יצחק לוי: "חבר הכנסת אשר מקבל רשות דיבור כדי להציע הצעה אחרת כאמור בסעיפים קטנים (ה) ו-(ו), ומשתמש בה שלא בתום לב, עובר עבירה אתית".

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: במיוחד שכתוב בתקנון שכאשר חבר הכנסת מדבר שלא לעניין, יעיר לו היושב-ראש.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: במקרה הקונקרטי של הצעות חוק פרטיות והתנגדות להן, יש אמירה מפורשת, אפשר להוריד את הדובר אם הוא מדבר שלא לעניין.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: בנושא הזה הנוהג מזה שנים הוא שיושב-ראש הישיבה אומר לבעל ההצעה האחרת: אתה למעשה לא מתנגד, רק בשביל זכות הדיבור אתה מבקש הצעה אחרת.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: יש כאילו הנחיית יושב-ראש הישיבה לחבר הכנסת שמציע הצעה אחרת לדבר בניגוד לעניין שלשמו ביקש לדבר.

רשף חן: זה לא הוגן, כי יכול להיות שאתה גוזל את רשות הדיבור ממישהו שיש לו הנמקה לעניין.

רשף חן: אולי בסעיף החדש שהצענו נוסיף שחבר הכנסת חייב לנמק את הצעתו ולדבר לעניין.

אנה שניידר: אתה לא יכול להגיד את זה, אתה לא יכול להתערב בדרך עבודתו של חבר הכנסת.

רשף חן: יושבים במליאה עשרים חבר כנסת.

רשף חן: חבר הכנסת אומר "אני רוצה הצעה אחרת" ומקבל ראשון את רשות הדיבור.

רשף חן: הוא צריך להציע להעביר לוועדה או לא לכלול את ההצעה.

רשף חן: הוא לקח את רשות הדיבור, יש 19 חברים שבאמת רוצים להציע לוועדה, ואז הוא אומר: בעצם אני לא רוצה להעביר לוועדה, אני פשוט רוצה לנאום.

רשף חן: מה עם הזכות של חברי הכנסת האחרים לנמק את ההעברה לוועדה?

רשף חן: הרי קיבלת רשות דיבור למטרה מוגדרת, לא סתם במסגרת הזכויות שלך לדבר באופן כללי.

רשף חן: יש פה בסך הכל שלוש הצעות שיכולות לעלות על השולחן, אתה לקחת את רשות הדיבור כדי להציע אחת מהן, אז תדבר לעניין.

ארבל אסטרחן: היום יש סנקציה לחבר הכנסת שאינו מדבר לעניין הנושא.

ארבל אסטרחן: אפשר להגיד לחבר הכנסת לדבר לעניין.

רשף חן: באותו סעיף צריך לכתוב: חבר הכנסת שקיבל רשות כאמור, חייב לדבר לעניין לנמק את ההצעה אותה הציע.

אנה שניידר: לא צריך להגיד "לדבר לעניין", אלא "חייב לנמק את ההצעה שהוא מציע.

אנה שניידר: זה מספיק, כי אז הוא לא יכול לדבר לא לעניין.

או שנכתוב: סעיף 127(ט): "בהצעה שנושאה הוא פעולתה של סיעה שאינה סיעתו של המציע או פעולתו של חבר הכנסת הנמנה עם סיעה אחרת, תהיה לחבר אותה סיעה המדבר בשמה או לחבר הכנסת האמור, זכות תשובה בשיעור זמן שלא יעלה על עשר דקות; התשובה תינתן מיד לאחר הנמקת ההצעה לסדר היום ולפני הצעת הממשלה".

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: יש שימוש לרעה בסעיף הזה, ואולי כדאי לבודד אותו.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: יש הצעה לסדר היום בעניין הכשרות בבני ברק, ואז מישהו אמר שראש העיר היה מסיעת ש"ס ואחד מחברי ש"ס אומר:

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: המציע תקף את ש"ס וזכותי להשיב.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: צריך לחדד ולהבהיר שאין הכוונה למקרה כזה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: הכוונה היתה שכאשר יש הצעה לסדר היום שמדברת על פעילותה של סיעה מסוימת, כמו שיש הצעה שנוגעת לפעולתו של יושב-ראש הכנסת, מושא התלונה יכול להשיב.

ארבל אסטרחן: ועדת יצחק לוי הציעה שזמן התשובה פה יהיה חמש דקות.

רשף חן: ניתן כמו לממשלה - עשר דקות.

ארבל אסטרחן: אבל פה זה לא במקום הממשלה, זה בנוסף לתשובת הממשלה.

ארבל אסטרחן: בסעיף שמדבר על הצעה הנוגעת לפעילותו של יושב-ראש הכנסת - יושב-ראש וועדת הכנסת או יושב-ראש הכנסת ידברו במקום הממשלה.

רשף חן: האמת היא שאם הנושא הוא פעולתה של סיעה, תשובת חבר הסיעה צריכה להיות במקום תשובת הממשלה.

ארבל אסטרחן: אולי הנושא הוא משהו מדיני אבל הוא כולל גם פעילות של סיעה, אז צריכה להיות גם תשובת הממשלה וגם תשובת חבר הסיעה.

ארבל אסטרחן: אם נושא ההצעה לסדר היום הוא איך פעל משרד ממשלתי כשמפלגה מסוימת ישבה בו, גם הממשלה משיבה וגם אותה סיעה משיבה.

רשף חן: כתוב פה שהתשובה תינתן מיד לאחר הנמקת ההצעה לסדר היום ולפני הצעת הממשלה.

רשף חן: תשאירי את זה כך.

ארבל אסטרחן: אחרי הסעיף הזה ייכנס סעיף (ד) העוסק בהצעה לסדר היום שנוגעת לפעולתו של יושב-ראש הכנסת, שאמרנו שנעביר לכאן.

רשף חן: סעיף 127, מספר הצעות בעניין הצעה לסדר היום: "ביקשו מספר חברי הכנסת להציע אחת ההצעות האמורות בסעיף 125(ה) ו-(ו), תינתן רשות ההנמקה לאחד מהם, לפי סדר הגשת בקשותיהם, וזכות הקדימה תהיה לחבר הכנסת שלא מסיעתו של בעל ההצעה לסדר היום".

רשף חן: צריך להוסיף כאן "לאחר שהושמעה הצעת הממשלה".

אנה שניידר: יש פה הצעה של ועדת יצחק לוי להשמיט את המילים "לפי סדר הגשת הבקשות".

רשף חן: זאת הצעה לא נכונה, זה חייב להיות לפי סדר הגשת הבקשה לדבר.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: ועדת יצחק לוי טועה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: יש סדר, הוא אמנם לא בהרשמה מוקדמת אבל תוך כדי הישיבה נותנים את רשות הדיבור למי שביקש ראשון.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אני לא שולל את האפשרות שזה כן יהיה עם הרשמה מוקדמת.

רשף חן: אתה עוד לא יודע מה עמדת הממשלה, אתה כבר רוצה להירשם?

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אומר חבר הכנסת: אם הממשלה לא תתנגד לדיון במליאה, אני רוצה להתנגד; כמו למשל בחקיקה, שזה ברור מאליו.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: למה שלא יירשמו מראש?

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: ואז המיון היחיד הוא שנותנים אופציה לחבר הכנסת מסיעה אחרת, שלא מסיעתו של חבר הכנסת המציע.

רשף חן: אני הייתי אומר:

רשף חן: זכות הקדימה תינתן לחבר הכנסת שלא מסיעתו של בעל ההצעה לסדר היום ולחבר הכנסת שעדיין לא הציע הצעה לסדר באותו עניין באותה ישיבה.

אנה שניידר: זה לא טוב.

אנה שניידר: מה הבעיה עם הסעיף כמות שהוא?

רשף חן: נשאיר את סעיף 127 כמו שהוא.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: זה סעיף שאף פעם לא משתמשים בו.

רשף חן: כשחבר הכנסת מציע הצעה לסדר היום, הוא בעצם מבקש שהיא תיכלל במליאה.

רשף חן: אם אף אחד לא הציע להעביר לוועדה, מצביעים על מליאה מול הסרה.

רשף חן: הסעיף הזה אומר שאם מסירים, המציע יכול להגיד: עכשיו אני מבקש להעביר לוועדה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: לפי נוסח הסעיף הזה, עוד לפני ההצבעה, לאחר תשובת השר, אם אתה רואה שאף אחד לא אומר שום דבר, אתה יכול להגיד: אני מוכן להסתפק בוועדה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: זה סעיף שלא משתמשים בו.

אנה שניידר: תשאירו אותו.

ארבל אסטרחן: עכשיו תסתכלו על הכוכבית לסעיף זה, שגם היום היא בכוכבית: "מן הראוי שיושבי-ראש הוועדות יימנעו מלהעלות לדיון בוועדה נושאים לגביהם החליטה הכנסת כי לא ייכללו בסדר יומה ולא יידונו בוועדה, וזאת לפחות תוך 30 ימים מיום החלטת הכנסת".

רשף חן: צריך להעלות את זה לסעיף.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אני הייתי שם את זה בפרק הוועדות.

אנה שניידר: גם אני חושבת שנכון יותר להכניס את זה בפרק עבודת הוועדות תוך התייחסות לסעיף שמדבר על הסרה של הצעה לסדר היום, ולתת שסתום של שינוי נסיבות כמו לגבי הצעות חוק זהות או דומות בעיקרן - "אלא אם כן סבר יושב-ראש הוועדה כי חל שינוי נסיבות המצדיק" וכו'.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: האמת היא שזה סעיף לא רלוונטי, משום שבנושאים אקטואליים יושבי-ראש הוועדות מקדימים את הדיון במליאה.

אנה שניידר: אבל עדיין יכול להיות מצב כזה.

רשף חן: אז אנחנו מכניסים את הכוכבית הזאת לפרק עבודת הוועדות, כחובה ועם שסתום ביטחון שלא קיים כאן כרגע.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: ועם הפניה לסעיף הזה.

ארבל אסטרחן: ננסח את זה בצורה כזאת: "הצעה לסדר היום שהכנסת החליטה שלא לכלול ...

ארבל אסטרחן: לא תיכלל בסדר היום של ועדה אלא אם כן סבר יושב-ראש הוועדה כי חל בינתיים שינוי נסיבות.

רשף חן: השאלה אם בכלל יש טעם לכתוב את זה, כי יושב-ראש הוועדה יכול להגדיר את הנושא קצת אחרת.

רשף חן: אם יושב-ראש ועדה רוצה לקיים דיון, לא נוכל למנוע ממנו.

אנה שניידר: אבל כך הוא עושה פלסתר את ההחלטות של הכנסת.

אנה שניידר: הכנסת החליטה לא להעביר לוועדה, ואז הוא אומר: אני מחליט לבד לקיים את הדיון.

רשף חן: מלכתחילה יש לו היכולת לקיים את הדיון.

רשף חן: הוא יכול להתחיל את הדיון לפני שהכנסת דנה בנושא.

רשף חן: המשמעות של הסרה מסדר היום היא שהכנסת לא מחייבת אותו לקיים את הדיון, אבל זה לא אומר שאסור לו לקיים את הדיון.

ארבל אסטרחן: האם זה לא אומר שהכנסת רצתה שלא יהיה דיון בוועדה?

רשף חן: יכול להיות שבכלל לא עלתה השאלה של דיון בוועדה, כי אמרו: מליאה או להסיר.

ארבל אסטרחן: כתוב פה כך: "נושאים לגביהם החליטה הכנסת כי לא ייכללו בסדר יומה ולא יידונו בוועדה".

ארבל אסטרחן: מה קורה אם היתה הצבעה פוזיטיבית כן או לא להעביר לוועדה, והחליטו לא להעביר לוועדה ולמחרת יושב-ראש הוועדה עושה דיון?

ארבל אסטרחן: יש לו בוודאי פררוגטיבה לעשות מה שהוא רוצה.

אנה שניידר: יש בזה טעם לפגם אם יושב-ראש ועדה עושה דבר כזה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: האם אין טעם לפגם בכך שהנשיאות החליטה היום על שמונה הצעות דחופות לסדר היום, ויושב ראש ועדה כבר מחר מקיים דיון על אותו נושא.

רשף חן: אני חושב שהראייה הזאת היא לא נכונה.

רשף חן: אני חושב שליושב-ראש ועדה, בתחום של הוועדה שלו, יש סמכות לקיים דיונים אם הוא רוצה לקיים דיון.

רשף חן: למליאה יש הסמכות לכפות עליו לקיים דיון בנושא מסוים.

רשף חן: אם היא מסירה את הנושא, היא החליטה לא לכפות עליו לקיים דיון אבל זה לא אומר שהוא איבד את הסמכות לדון.

אנה שניידר: אם המליאה החליטה לא לדון, היא לא רוצה שיהיה דיון בנושא הזה.

רשף חן: השאלה אם היא לא רוצה שיהיה דיון או שהיא לא רוצה לחייב דיון.

רשף חן: השאלה איך את קוראת ההחלטה הזאת.

אנה שניידר: לדעתי הכנסת מתנגדת שיהיה דיון, ויושב-ראש הוועדה לא מכבד את החלטת המליאה.

רשף חן: בואו נשים את זה בסגול.

רשף חן: כרגע כתוב "מן הראוי", אם אנחנו הופכים את זה לחובה אנחנו עושים שינוי.

רשף חן: סעיף 129, הצבעות בעניין הצעות לסדר היום: "הצבעה אחת, בעד או נגד הכללתו של נושא בסדר היום של הכנסת, תיערך לאחר הנמקת ההצעה או ההצעות לפי סעיפים 125 ו-126".

ארבל אסטרחן: הדגשתי את המילה "אחת" אומרת שאין שתי הצבעות, אחת על השאלה "מי בעד לכלול את נושא" ואחת "מי נגד הכללתו של הנושא", אלא יש הצבעה אחת שבה מצביעים בעד או נגד.

רשף חן: אני ממשיך: "התקבלה ההצעה לכלול את הנושא בסדר היום - לא תתקיים הצבעה נוספת; לא התקבלה ההצעה, והוצע לדון בנושא בוועדה של הכנסת, יעמיד יושב-ראש הישיבה הצעה זו להצבעה אחת, בעד או נגד; היו מספר הצעות באותו נושא או הצעות שונות באותו עניין, רשאי היושב-ראש להעמיד להצבעה את כל ההצעות או חלק מהן בבת אחת, או כל אחת בנפרד, אולם יעמיד הצעה להצבעה בנפרד, אם דרשו זאת המציע או אחד מחברי הכנסת".

רשף חן: פה אין בעיה.

רשף חן: נסיים כאן.