ועדת הכלכלה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 89, 2003-11-12 09:00

גלעד ארדן: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

גלעד ארדן: אני ממלא היום את מקומו של שלום שמחון, הוא נאלץ להיות במקום אחר.

גלעד ארדן: ייתכן שהוא יצטרף בהמשך.

גלעד ארדן: מי מטעם משרד התשתיות מעוניין להציג את הצו?

אהוד יחיאלי: אני אציג אותו.

גלעד ארדן: באירופה ובארצות הברית עדיין משתמשים ב-96?

אהוד יחיאלי: באירופה אין 96 עם עופרת.

אהוד יחיאלי: מכון התקנים אישר את התקן, התקן קיים, וההליך עכשיו הוא של הפיכתו לרשמי על-ידי הממונה על התקינה.

אהוד יחיאלי: ההליך כבר בדרך, כלומר שר התמ"ת פנה לשר שלנו, וקיבל אישור להכריז על התקן כרשמי.

אהוד יחיאלי: במקביל אנחנו פועלים להקדים את זה, ולהוציא את הצו של צו רכב מנועי, על-מנת להחדיר את זה כמה שיותר מהר, ולמנוע את זיהום האוויר, מפני שעופרת היא רעל קשה.

אהוד יחיאלי: כמו-כן, מבחינה טכנית כבר יידענו את כל החברות.

אהוד יחיאלי: אנחנו דואגים שהאזרחים לא יצטרכו לתסף את זה בתחנה, והתיסוף יהיה מרכזי, שזה גם יותר זול וגם יותר יעיל, משום שזה לא תלוי באזרח – אם הוא זכר להכניס את התוסף או לא, שלא יפגע לו במנוע.

אתי בנדלר: מה זאת אומרת "דואגים"?

אתי בנדלר: זה יהיה?

אהוד יחיאלי: זה יהיה.

אהוד יחיאלי: כל החברות קיבלו כבר לפני חצי שנה התראה, כולן כבר התקינו את המתקנים האלה, קנו את התוסף האשלגני החדש, וטכנית אנחנו כבר עושים אפילו הרצה, לבדוק את הנושא הזה.

אהוד יחיאלי: אנחנו מוכנים להחיל את זה כמה שיותר מהר.

אהוד יחיאלי: גם הצו אומר- -

גלעד ארדן: ה-90 יום מבוסס על בדיקה שלכם, של המלאי, שקיים היום?

אהוד יחיאלי: לא, את המלאי אפשר להחליף בתוך עשרה ימים.

אהוד יחיאלי: אבל אנחנו נותנים זמן למי שעדיין לא התקין את מערכות התיסוף, שיהיה מכון.

אהוד יחיאלי: במקביל, כתבנו שניתן להחיל את הצו מיידית, משום שרוב החברות כבר התקינו את מתקני התיסוף.

אהוד יחיאלי: זה יכול להתחיל לעבוד מיידית.

אהוד יחיאלי: כמה שיותר מהר, זה יהיה לטובת הציבור.

חגית אייזנמן: הבעיה כרגע היא שהנוסח הקיים של הצו, למעשה, אוסר על שימוש בבנזין שלא עומד בתקנים 91 ו-92.

גלעד ארדן: יש לכם הערכה, אם אמור להיות שינוי במחיר?

אהוד יחיאלי: להערכתנו, בשלב זה לא יהיה שינוי במחיר, כי גם שינינו את כל חישוב המחיר של בנזין 96, כי קשה למצוא סיתותים.

אהוד יחיאלי: אנחנו משנים את התמחור של הבנזין 96, כך שלהערכתי, עם התוסף, זה עלול להיות בין 0 למינוס אגורה.

אהוד יחיאלי: כרגע לא צפוי שיהיה שינוי.

אסף מאיר: אנו מברכים על הרעיון.

אסף מאיר: באירופה, עד כמה שידוע לי, יש כבר אפילו מגמה לעבור ל-95 עם תוסף מסוים, ולא כמו שמשרד התשתיות מציע.

אסף מאיר: אני מציע להגביל, אני חושב שצריך לעמוד על זה שהצו יוגבל – שנתיים או שלוש, כדי שבסופו של דבר ה-96 ייצא לגמרי מהתחנות.

שלום שמחון: כמה זה מופיע פה בצו?

אסף מאיר: כרגע אין הגבלה.

שלום שמחון: מי קובע את הזמן?

אהוד יחיאלי: משרד התחבורה אומר שכל עוד יש רכבים שצריכים להשתמש ב-96, אנחנו יכולים להוציא את המוצר הזה- -

חגית אייזנמן: משרד התשתיות פה רק קובע שמותר להשתמש בבנזין עם תחליף עופרת.

חגית אייזנמן: מה שמשרד האוצר מציע פה, זה, למעשה, לאסור בשלב מסוים בכלל את השימוש במוצר הזה.

שלום שמחון: לא נוציא פה צו מתחת לידיים, שמשרד התשתיות יתלונן מחר בבוקר.

שלום שמחון: זה לא סביר.

שלום שמחון: האוצר מציע שלוש שנים.

שלום שמחון: השאלה היא אם דבר כזה צריך להיות מופיע פה.

חגית אייזנמן: אנחנו חושבים שהנושא הזה, שעלה על השולחן כרגע, טעון בדיקה.

חגית אייזנמן: אנחנו לא יכולים לדעת היום מה יקרה בעוד כמה שנים.

אבי מושל: הצו חשוב מאוד להפחתת העופרת באוויר וגם במערכות האקולוגיות.

אבי מושל: אחרי שהעופרת הזאת נמצאת באוויר, היא שוקעת, היא חודרת אחר-כך לגידולים חקלאיים, היא מגיעה אחר-כך למזון שלנו, וזאת שערורייה, לדעתי, שזה מגיע רק עכשיו לדיון של הוועדה.

גלעד ארדן: שערורייה של מי, דרך אגב?

גלעד ארדן: של המשרד לאיכות הסביבה?

אבי מושל: אני לא רוצה להגיד של מי, אבל בכל מדינות העולם המערבי מזמן נאסרה מכירה חופשית של בנזין עופרת.

גלעד ארדן: לא העליתם את זה מספיק למודעות הציבור.

אבי מושל: בדקנו מה קרה במדינות שונות באירופה, והן הגדירו אחוז מסוים מהשימוש כנקודה שממנה דורשים מהציבור להתחיל לתסף באופן עצמאי את התוסף הזה בדלק.

אבי מושל: אנחנו חושבים שזה נושא מאוד חשוב, לצמצם ככל האפשר את השליטה של הנהגים בכמות התוסף, כי כאשר מוסיפים עודף-תוסף, יש נזק סביבתי בגלל כל מיני תופעות אחרות, שנגרמות בגלל תיסוף-יתר.

אבי מושל: בנוסף, כשיש חוסר-תוסף, יכולים להיות נזקים בכלי הרכב.

אבי מושל: לכן הצו, כמו שהוא מופיע, הוא צו נכון, שבו בדלק כבר תופיע כמות התוסף הנכונה לציבור.

אבי מושל: רק כשנגיע למצב שבאמת לא תהיה כמות מינימלית של בנזין, אז צריך ליידע את כמות הנהגים הקטנה שתישאר, כמה צריכים לתסף.

גלעד ארדן: כרגע זה צריך להיקבע בצו?

אהוד יחיאלי: אנחנו עושים תיסוף מרכזי, ובשלב מסוים, כשיוחלט להוציא את התיסוף המרכזי, ויהיו כלי רכב מעטים, ייצא פרסום מתאים, שהתיסוף הוא בתחנות – "אפטר-מרקטינג", מה שנקרא.

אהוד יחיאלי: אז, לדעתי, זה גם יהיה בדרך להוצאת הבנזין הזה מהשוק.

גלעד ארדן: גם אתם סבורים שאחרי מספר שנים צריך להפסיק לחלוטין, כלומר לקבוע במועד להפסיק לחלוטין?

אבי מושל: לפי אחוז השימוש, ברגע שזה יורד מתחת לרמה מסוימת.

אבנר פלור: אנחנו בעד הצו כמו שהוא ממספר סיבות; ראשית, בהתאם לדוח הטכניון שהוציאו בשנת 2001-2002, אחוז כלי הרכב שצורכים דלק עם עופרת במדינת ישראל הוא אחוז גבוה, יחסית למדינות רבות בעולם.

אבנר פלור: גם במדינות העולם עשו איזה תהליך מסוים עד שהוציאו את זה.

אבנר פלור: יש מדינות שהתחילו בשנות ה-90', והוציאו את זה בסוף שנות ה-2000, יש מדינות שהתחילו ב-99'.

אבנר פלור: הזמן המינימלי שהיה זה בין שלוש שנים לחמש שנים, עד שהוציאו את זה בכלל מתחנות הדלק.

אבנר פלור: כשאני אומר "הוציאו מתחנות הדלק", אני מתכוון שזה לא בתיסוף מרכזי, אלא על-ידי בקבוקונים.

אבנר פלור: מבדיקה שערכתי באוגוסט 2003, יש כיום במדינת ישראל 440,000 כלי רכב שצורכים את הדלק הזה, לא כולל אופנועים, רכב של צה"ל ורכבי הרשות הפלסטינית, שאין לנו נתונים עליהם.

אבשלום וילן: כמה עולה לעשות הסבה למנוע, כדי שיוכל להשתמש בדלק- -

אהוד יחיאלי: מדובר בכלי רכב ישנים, בדרך-כלל.

אהוד יחיאלי: מי שמשתמש ב-96 זה כלי רכב בעלי ותק מעל 10 שנים.

אהוד יחיאלי: כשאתה אומר "להחליף את המנוע", זה להחליף גם את הרכב.

אהוד יחיאלי: זה לא פרקטי.

אבנר פלור: יש נקודה נוספת חשובה, שצריך לקחת אותה בחשבון; התקן הישראלי שמופיע בצו מתבסס על התקן האירופאי 228 N.

אבנר פלור: רוב התכונות שם תואמות לתקן, כך שלא צריכה להיות בעיה – לא מבחינת איכות הסביבה ולא מבחינת ביצוע הרכב.

אתי בנדלר: עולה מהדברים שלך, שאין מקום להגביל את זה לשלוש שנים, את השימוש ב-96.

אבנר פלור: נכון, עד שלא נבדוק את זה אחרי שנה-שנתיים, אי-אפשר לבוא מעכשיו ולהגביל.

אבנר פלור: אמרתי, שגם במדינות רבות בעולם עשו איזה זמן מסוים, שיעשו איזה הסבה, אבל לא באופן מיידי להגביל מייד.

גלעד ארדן: מה הסיבה שלא הגבלתם?

אהוד יחיאלי: זאת הדרישה של משרד התחבורה.

אהוד יחיאלי: ברגע שהם מחויבים לתת את הדלק הזה, יש צורך לתת אותו.

אהוד יחיאלי: אנחנו מתייעצים עם משרד התחבורה בצו הזה.

שלום שמחון: אם, נניח, תרצו באיזה שלב להגביל, זה מחייב חזרה לוועדה?

אתי בנדלר: ודאי.

אסף מאיר: חשוב לי להדגיש בפני הוועדה, שגם אם הבנזין 96 הזה עם התוסף נטול-עופרת ייצא מהמכלים, בסופו של דבר, אפשר לתדלק ב-95 עם תוסף שונה.

אסף מאיר: כלומר זה לא שהאנשים האלה יישארו בלי דלק.

אסף מאיר: תכף נשמע גם את חברות הדלק.

אסף מאיר: אני רק אומר שזה אפשרי, ובלא תוספת עלויות.

אסף מאיר: היתרונות שיש בהיבט הזה, של הוצאת ה-96 ופינוי מחו"ל, בעיקר בהיבט של איכות סביבה, הם אדירים.

אסף מאיר: אגב, זה גם מעודד בדיקה.

אסף מאיר: אני חושב שבסופו של דבר צריך להגביל בזמן, אחרת נגיע למצב ש-96 יישאר פה לעד, וכמו שנאמר פה, באירופה זה לא קיים.

גלעד ארדן: ומה הבעיה אם יבואו שוב לוועדה, ברגע שיהיה לכם אומדן על הרכבים- -

אהוד יחיאלי: גם אם נגביל וגם אם לא נגביל, נצטרך לבוא לוועדה בכל מקרה.

אהוד יחיאלי: למה להגביל מעכשיו?

אבשלום וילן: אפשר ליצור מודל שאפשר להסכים על מגבלת זמן, ולאחר מכן יש פתרונות טכניים, של תוספת כזאת או אחרת.

אבשלום וילן: הרי חייבים להיפטר מהדלק הזה.

אהוד יחיאלי: לא, ברגע שלדלק הזה אין עופרת- -

אבשלום וילן: אני מדבר על הדלק עם העופרת.

אתי בנדלר: אין.

אתי בנדלר: דלק עם עופרת ייאסר.

אבשלום וילן: ברור, אנחנו אומרים אותו דבר.

אבשלום וילן: הבעיה היא ברכבים ישנים, ואנחנו לא רוצים להכביד, שהרי מדובר באוכלוסייה חלשה או סטודנטים, ואנו לא רוצים באמצעות פגיעה באמצעות צו אדמיניסטרטיבי לומר להם 'הרכב שלכם שווה אפס'.

אבשלום וילן: אני מבין שיש לכם יתרון טכני, שאומר איך, בסופו של דבר, פותרים את בעיית הדלק, עד שזה יקרה באופן טבעי.

חגית אייזנמן: אומרים להוציא את ה-96, כאילו מטעמים של איכות סביבה.

חגית אייזנמן: אבל בין ה-96 ל-95 אין הבדל מבחינת איכות סביבה.

חגית אייזנמן: למה רוצים את ההגבלה הזאת?

חגית אייזנמן: חברות הדלק רוצות שאנחנו נכפה עליהם את ההגבלה בזמן.

חגית אייזנמן: אני לא יודעת למה אנחנו צריכים לעשות את זה- -

אסף מאיר: הוצאת ה-96 תאפשר, למשל, הכנסת סולר 10 PPM, בנוסף לסולר 50 PPM.

אסף מאיר: אני לא מדבר על היום, אלא על עוד שלוש שנים – אולי בנוסף, אולי יהיה כבר משהו חדש יותר.

אסף מאיר: זאת דוגמה לדרך שבה זה תורם לאיכות הסביבה.

יעל דניאלי: אגב, חגית, אנחנו לא ציפינו שיכפו עלינו שנה או תקופה.

יעל דניאלי: זאת הבטחה של מינהל הדלק.

יעל דניאלי: אנחנו מלכתחילה התנגדנו לתקופת מעבר, כי חשבנו, שמדינת ישראל צריכה לעקוב אחר מה שקורה בעולם המערבי, ואם בעולם המערבי לא קיים מוצר שנקרא 96 מעבר, או וריאציה על 96 נטול עופרת - ואגב, בתי זיקוק בישראל הם היחידים שמייצרים מוצר מהסוג הזה - אנחנו חשבנו שאפשר להסתדר כמו שאנשים הסתדרו בעולם.

יעל דניאלי: גם בעולם יש רכבים שהם מתחת לשנות ה-90', ואפשר להסתדר באמצעות בנזין 95 ותוסף.

יעל דניאלי: אנחנו גם הגדלנו והצענו לתת את התוסף חינם.

יעל דניאלי: כלומר אנשים יקנו בנזין שהוא מוצר 95, מוצר מפוקח, שמחירו, אגב, הוא זול היום ממחיר ה-96, ואת התוסף הצענו חינם.

גלעד ארדן: חינם לאיזו תקופה?

יעל דניאלי: בוא נאמר, שלאותה תקופת מעבר שמדברים עליה.

יעל דניאלי: אנחנו מדברים, פחות או יותר, על אותם זמנים.

יעל דניאלי: היום בנזין 96 הוא מוצר שלא קיים בעולם, הוא קיים במדינת ישראל, והוא מפוקח.

יעל דניאלי: אנחנו אמרנו, שמרגע שכפו עלינו את המוצר הזה, שנקרא 96 מעבר – למכור אותו בתחנות, אנחנו מעדיפים היינו לדעת, שתוך שנתיים המוצר הזה ייצא מהתחנות, ואז נוכל לייבא תחתיו מוצרים חדשים, בנזינים נקיים, שאפשר לייבא מאירופה, ולהתקדם, כמו אירופה, במקום ללכת אחורה, ולעשות איזה מוצר ביניים- -

גלעד ארדן: ואם תדעו את זה חצי שנה לפני שנקבע את זה?

יעל דניאלי: מן הסתם, היום מתקיים דיון, ולנו נראה הגיוני שראוי לדעת מתי בנזין מסוים יוצא מהתחנות.

יעל דניאלי: לא ברור למה כרגע ההתעקשות היא להשאיר את המוצר הזה מכאן ועד בכלל.

יעל דניאלי: בעולם זה לא קיים.

יעל דניאלי: הצענו בנזין 95 פלוס תוסף חינם, ואנחנו סבורים שהמוצר הזה – צריך לקבוע את תוקפו, צריך באיזה שלב לחלוף מן העולם.

גלעד ארדן: את מדברת רק על פז?

יעל דניאלי: כן.

אהוד יחיאלי: בנזינים נקיים הם לא יותר נקיים מה-96.

אהוד יחיאלי: זה שהבנזין הוא 98, הוא לא יותר נקי.

אהוד יחיאלי: אנחנו עובדים לפי התקנים האירופאים, אנחנו מורידים גם את הגופרית מהבנזינים, ונעמוד בכל התקנים האירופאים.

אהוד יחיאלי: הבנזין הזה לא יהיה יותר מלוכלך משום בנזין אחר, שלא משנה מה האוקטן שלו, שנמכר באירופה.

גלעד ארדן: 98 לא יותר נקי?

אהוד יחיאלי: לא, הוא רק בעל אוקטן יותר גבוה.

אסף מאיר: אני רוצה להעיר הערה לגבי העלויות שהזכירו פה קודם- -

גלעד ארדן: אגב, את ההשגות שלך על הצו העברתם?

אסף מאיר: קיבלנו את הצו לפני שלושה ימים, בערך, כך שהעברנו בעל-פה.

לאה ורון: מה זאת אומרת, אתם לא הייתם שותפים לדיונים בין משרדי הממשלה על הצו?

לאה ורון: אנחנו לא מדברים על ההליך בוועדת הכלכלה.

אהוד יחיאלי: הצו היום מחייב ששר התשתיות יתייעץ עם שר התחבורה.

אסף מאיר: יש בינינו שיתוף פעולה נהדר.

אסף מאיר: במקרה הספציפי הזה, את הצו לא ראינו, כמו שאמרתי.

יעקב פרידגוט: אנחנו תומכים בצו, ואני אעשה את מלאכתי בכך שאצטרף לכל קודמיי שתמכו בצו.

גלעד ארדן: כלומר אם נקבע זמן, אתם לא תתנו תוסף חינם, כמו חברת פז?

יעקב פרידגוט: אני לא יכול להשיב- -

אבי מושל: אנחנו חושבים שהתוסף חינם הוא רעיון ממש לא טוב.

אבי מושל: כשאומרים לישראלי 'קח חינם', הוא לוקח שניים.

אבי מושל: תיסוף-יתר זה דבר מזיק גם לרכב וגם לאיכות הסביבה.

ראובן אבן: אני מציע שברגע שכמות המשתמשים בדלק תגיע ל-10%, אפשר בהחלט להוציא את הסיפור הזה מהתיסוף המרכזי.

ראובן אבן: מבחינה טכנית היום זה לא בריא לתת את התוסף- -

גלעד ארדן: ה-440,000 רכבים שנוסעים, כמה אחוזים הם?

ראובן אבן: 26%.

ראובן אבן: ההנחה שלנו היא שמה שייצא קודם זה היותר ותיקים, אלה שנמצאים בגבולות של 91'-94' לא כל-כך יינזקו.

ראובן אבן: אבל מצד שני, לתת לאדם את התוסף בידיים, הבכי והנהי יהיו גדולים.

ראובן אבן: ההערכה שלנו היא שבשלוש שנים האלה, זה יירד בערך לכמות הזאת, של 10%.

עודד לוי: ל-96 אין זכות קיום בפני עצמו, ודאי שגם בעולם אין מוצר כזה.

עודד לוי: אין בו שום טעם, ולכן ככל שנוציא אותו מוקדם יותר, המערכות יעבדו בצורה יעילה יותר.

עודד לוי: כיום יש הרבה 96 שלא לצורך.

עודד לוי: פשוט מכוח האנרציה אנשים שומעים 96, 95.

עודד לוי: גם ה-95, אני יכול להצהיר על כך שרוב-רובו של ה-95 הוא 96 ומעלה, הוא 97, כי תקן זה מינימום.

דוד טל: אז 96 זה 100?

עודד לוי: אנשים משתמשים שלא לצורך ב-96.

עודד לוי: לכן יש טעם להגביל את זה לשנתיים.

עודד לוי: הציבור מספיק אינטיליגנטי, שאותם מעטים שיישארו – גם קודמיי אמרו שתוך שנתיים-שלוש המוצר הזה יחלוף מן העולם, הצורך במוצר הזה יחלוף מן העולם - חזקה עליהם שיקבלו את התוסף, ישתמשו בו בצורה מושכלת, אף אחד לא ישים דליים של תוסף.

עודד לוי: תחנות הדלק ומשרד התשתיות ייתן את הפרסום וההסברים הנכונים.

עודד לוי: אין צורך להנציח מצב שאינו טוב ואינו נכון.

גלעד ארדן: יש פה מישהו שיכול להגיד לי באופן מדעי, תוך כמה זמן הציבור שיש לו רכבים כאלה ימכור אותם, או יפסיק את השימוש בהם, שהם ייצאו משימוש?

אבשלום וילן: תלוי במצב הכלכלי של מדינת ישראל.

אהוד יחיאלי: כרגע אני רק רוצה להבהיר שמינימום של 440,000 כלי רכב, מתוך מיליון וחצי כלי רכב, שמתוכם לפחות מיליון וחצי זה דיזל – אתה מדבר כמעט על שיוויון במשתמשים בין 96 ל-95.

אהוד יחיאלי: זה לא כל-כך מהר יירד מהשוק, להערכתנו.

אבשלום וילן: שמעון פרס בשנות ה-60' הציע מכונית לכל פועל.

אבשלום וילן: כרגע יש לו סיכוי טוב להיות ראש ממשלה עוד כמה שנים...

אבשלום וילן: לך על שלוש שנים, זה נראה לי סביר.

אהוד יחיאלי: אבל בעוד שלוש שנים נצטרך לבוא אליכם שוב.

אסף מאיר: העירו כאן, שהצריכה היא דומה ל-95.

אסף מאיר: אני מבין שאנשים צורכים גם 96 שלא לצורך.

אסף מאיר: בעשר השנים האחרונות אין כלי רכב שאמורים לצרוך 96, על-פי הוראות היצרן, נכון?

אסף מאיר: אז אולי משרד התחבורה יגיד כמה רכבים בארץ יוצרו בעשר השנים האחרונות.

אבנר פלור: בבדיקה שעשיתי ב-97' היו בערך 770,000 כלי רכב, וב-2002 440,000, כלומר ירידה של 24%, כל אלה שהיו זקוקים לדלק הזה.

אסף מאיר: שזקוקים או שצורכים?

אבנר פלור: שצורכים.

אסף מאיר: זאת הבעיה.

ראובן אבן: התשובה היא פשוטה; ה-26% הם לא רק צורכים, אלא גם זקוקים.

ראובן אבן: כל הרכבים מתחת ל-94', זה אבסולוטי שהם צריכים את זה.

אבשלום וילן: בואו נעשה שלוש שנים, ונראה מה יהיה.

גלעד ארדן: אני חושב שכיוון שכרגע עוד לא ברור מה יהיו ההשלכות, אני מציע שנאשר את הצו כפי שהוא בשלב זה, וכיוון שיש פה חילוקי דעות, נבקש מהמשרדים לאיכות הסביבה, האוצר והתשתיות לשבת, לדון, ואולי לחזור אלינו עם איזו הסכמה לגבי הזמן- -

דוד טל: אם אתה מאשר להם את הצו, הם לא יחזרו אליך.

גלעד ארדן: אין פה אנטי לנושא הזה, אלא רק כדי שהנתונים יתאפסו, ושהם יגיעו להסכמה בעניין מה תהיה ההשפעה של התוספת הזאת, של מגבלת השנים.

גלעד ארדן: חבל לעכב בשלב זה את הכניסה של הצו לתוקף, ולתרום בזה לאיכות הסביבה.

גלעד ארדן: מי יקרא את זה?

חגית אייזנמן: צו הפעלת רכב (מנועים ודלק)(הפעלת רכב מנועי בבנזין)(תיקון), התשס"ד-2003 1.

חגית אייזנמן: בצו הפעלת רכב (מנועים ודלק)(הפעלת רכב מנועי בבנזין), התשכ"א-1961 (להלן – הצו העיקרי), בהגדרת "בנזין" במקום "ת"י 90 חלק 1 – "בנזין לרכב מנועי: בנזין המכיל עופרת" (להלן – בנזין מכיל עופרת) בכפוף להוראות סעיף 1א" יבוא: "ת"י מס' 90 חלק 3 – "בנזין לרכב מנועי: בנזין עם תחליף עופרת".

חגית אייזנמן: 2.

חגית אייזנמן: סעיף 1א לצו העיקרי – בטל.

חגית אייזנמן: תחילתו של צו זה בתום 90 ימים מיום פרסומו, אך מותר לפעול לפיו מיום פרסומו.

גלעד ארדן: אני רוצה להצביע על הצו, אבל לפני כן אני רוצה שתיכלל בהחלטה בקשה מהמשרדים תשתיות, תחבורה והאוצר לבחון מיידית את האיסור המוחלט על שימוש בבנזין 96, ולחזור אלינו לוועדה עם עמדה או הצעה נוספת שלכם.

אהוד יחיאלי: אגב, יש ועדה משותפת למשרדים, שתבצע מעקב קבוע.

אהוד יחיאלי: יש לנו לו"ז בין-משרדי, ואנחנו מתכוונים לעקוב אחרי זה בצורה קבועה.

אסף מאיר: השאלה היא אם לא כדאי לבחון לפחות הגבלה באחוזים, כלומר שאחוז כלי רכב מסוים מתוך סך כלי הרכב שצורכים בנזין 96, יגיע לאחוז מסוים, נניח 10%- -

גלעד ארדן: תציעו את זה בפגישה ביניכם בוועדה, ותחזרו אלינו.

גלעד ארדן: מי בעד הצו?

גלעד ארדן: מי נגד?

גלעד ארדן: מי נמנע?

גלעד ארדן: הצו אושר.

גלעד ארדן: תודה רבה, הישיבה נעולה.