ועדת הכלכלה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 69, 2003-08-20 12:30

שלום שמחון: שלום רב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

שלום שמחון: ועדת הכלכלה קיימה דיון לפני כחודש וחצי בבקשתו של חבר הכנסת ארדן לקיים דיון בנושא הספנות, בנושא צוותים ישראליים באוניות שמעבירות פחם ודלק.

שלום שמחון: בתום אותה ישיבה הקמנו צוות בראשותו של חבר הכנסת יחיאל חזן כדי לבדוק את העניין ולנסות לקדם את הנושא.

שלום שמחון: אני מעביר לך את רשות הדיבור אליך, כדי שתסקור בפנינו מה קרה מאז.

יחיאל חזן: ביקרתי גם בחברת הפחם וגם ישבתי עם כל החברות הנוגעות בדבר.

יחיאל חזן: למדתי את הנושא, ואני יכול רק לומר, שיש איזה פרדוקס; מצד אחד הממשלה החליטה בהחלטת ממשלה 4797 משנת 99' שיש אינטרס למדינת ישראל שתהיה תשתית ימית להובלת פחם ודלקים.

יחיאל חזן: על אף אותה החלטה, כמעט לא הצלחנו לקיים אותה.

יחיאל חזן: נכון שהיתה אוניה חדרה, שבמשך עשרים שנה הובילה פחם, אבל על-פי מה שנודע לי על-ידי מנכ"ל חברת הפחם, העלות של הובלת הפחם באותה תקופה היתה גבוהה מאוד, ואפילו בדוח מבקר המדינה באותה תקופה הציגו את העניין שהצרכן הישראלי משלם בעד החשמל הרבה יותר ממה שהיה צריך לשלם.

יחיאל חזן: יש פרדוקס; חברת הפחם היתה אמורה לפעול על-פי החלטת הממשלה, ומצד שני היא צריכה להתנהל כחברה עסקית, ולהשיג את המחיר הזול ביותר להובלת הפחם.

יחיאל חזן: לכן מצאו עצמן גם חברת הפחם וגם הבז"ן לא מצליחות לגרום לידי כך שבמכרז יענה מוביל ישראלי, בגלל הבעיות של התחרות בכל העולם בעניין הזה.

יחיאל חזן: למדתי גם שכאשר אוניה ישראלית מובילה פחם, היא מגיעה לפה עם פחם, אבל חוזרת ריקה.

יחיאל חזן: בגלל שהיא חוזרת ריקה, העלויות הן בדרך-כלל גבוהות יותר.

יחיאל חזן: יחד עם החברים הגעתי למסקנה שבדרך של מכרז אין אפשרות להביא לידי כך שהחלטת הממשלה תמומש.

יחיאל חזן: ראינו לנכון שרק לאחרונה התקיים מכרז, שחברת הפחם ניסתה בכל דרך להוביל לכך שישראלי יזכה במכרז, ובסופו של דבר אף ישראלי לא זכה במכרז.

יחיאל חזן: אני שמח שחברת הפחם מנהלת משא ומתן עם חברה ישראלית להובלת פחם.

יחיאל חזן: אני רוצה להקריא את המסקנות של הוועדה.

יחיאל חזן: אני חושב שהוועדה צריכה לעשות מעבר להחלטה הזאת גם דברים נוספים, בשביל לקיים אותם.

יחיאל חזן: אקרא את הדברים: "מוצע להעביר את דרך הטיפול בעניין מדרך של מכרז לדרך של הצעות מחיר, משא ומתן והתמסחרות.

יחיאל חזן: כך תפנינה חברות הפחם והבז"ן לחברות הספנות בבקשה להציג אוניות ולהציע להן מחירים.

יחיאל חזן: החברות הישראליות יציעו את הצעות המחיר שלהן לאוניות אופציונליות, שכל חברה מחזיקה/תוכל להחזיק.

יחיאל חזן: מומלץ כי חברת הפחם והבז"ן יבקשו פטור ממכרזים.

יחיאל חזן: במידה וחברות הפחם והבז"ן לא תצלחנה להגיע לכלל הסדר אשר ימלא אחר החלטת הממשלה, בתוך טווח של 90 יום, תוקם ועדה בלתי-תלויה, שתהיה לה סמכות להכריע בעניין.

יחיאל חזן: ההתקשרות להובלת פחם ודלק תיעשה לטווח של 5-10 שנים.

יחיאל חזן: בהסכם אליו יגיעו חב' הפחם עם חב' הספנות מומלץ כי תינתן לחב' הפחם האפשרות לפתוח את המחיר החדש על-פי תנאי השוק.

יחיאל חזן: לגבי הדרישה בדבר מקסימום 15% ממחיר השוק – דרישה זו מיתווספת בסופו של דבר לעלות הוצאה בגין ייצור חשמל, ולכן אין מקום לאפשר לחב' הספנות הישראליות מחיר גבוה יותר ממחיר השוק.

יחיאל חזן: לגבי הסובסידיה – הסובסידיה צריכה להינתן כסיוע ישיר לחב' הספנות על-פי החלטת הממשלה".

יחיאל חזן: אתמול התקבלה החלטה בדירקטוריון של הבז"ן לצאת למכרז.

יחיאל חזן: אני מניח שברגע שיהיה מכרז, יקרה אותו תהליך שקרה בחברת הפחם.

יחיאל חזן: אני יודע שעל-פי החוק חברות הספנות והפחם לא יכולים לקיים משא ומתן בלי להוציא קודם מכרז.

יחיאל חזן: אני חושב שאנחנו צריכים לשנות את העניין הזה על-פי חקיקה.

יחיאל חזן: חברות הפחם, קיבלתי את המכתב, ואני רוצה לברך על כך שהתקדמתם במשא ומתן עם חברה ישראלית.

יחיאל חזן: זה מוכיח שרק במשא ומתן אפשר יהיה להגיע לתוצאה שהחברות הישראליות יובילו את חומר הגלם הזה, פחם ודלקים, כי במכרז באמת אי-אפשר לפתור את הבעיה.

יעקב דינאי: אני מברך על ההחלטה, אני חושב שהיא נכונה.

יעקב דינאי: המכתב שנשלח אליך נשלח עוד לפני שידענו שאנחנו מוזמנים לישיבה הזאת, כדי לעדכן אותך.

שלום שמחון: מה תוכן המזכר?

יעקב דינאי: אנחנו יצאנו למכרז, כמו שנאמר, ואף אחד לא עמד בתנאי המכרז.

יעקב דינאי: ניהלנו משא ומתן במנותק מהמכרז עם כל ארבעת המציעים.

יעקב דינאי: עם שניים הצלחנו להגיע למחירים שנראים סבירים לתנאי השוק.

יעקב דינאי: חתמנו אתם מסמך כוונות, כי כמו שאמרנו בפעם שעברה – כל ההצעות באות מחברות שיקנו אוניה, אם יזכו במכרז.

יעקב דינאי: חתמנו על סדרת תנאים שהוסכמו שאם ימלאו אותם ייחתם חוזה לאוניה ישראלית.

יעקב דינאי: מכיוון שיש כמה שאלות של תנאי, אנחנו החלטנו – כדי שתהיה לפחות אוניה אחת – לנהל משא ומתן עם שניים.

יעקב דינאי: אם עם שניהם יצלח הדבר, יהיו שתי אוניות.

יעקב דינאי: אם לא, לפחות אחת.

יעקב דינאי: זה המצב כרגע.

יעקב דינאי: אנחנו בתקווה ובאמונה שנכניס את שתי האוניות לעבודה ב-2004, אבל הצדדים ששותפים למשא ומתן צריכים לעמוד בתנאים שהם לקחו על עצמם.

שלום שמחון: יש פה מישהו מהצדדים האלה?

מחמוד מסאלחה: עבדנו תקופה די ארוכה עם חברת הפחם במשא ומתן, שהתנהל בשנים קודמות במכרזים הראשונים, כאשר אף אחד לא הצליח להביא ישראלי.

מחמוד מסאלחה: לפני כשלושה חודשים פניתי לחברת הפחם, ואמרתי שיש לנו איזו אוניה בתהליך בנייה, שאנו מוכנים להעמיד אותה לרשותם.

מחמוד מסאלחה: התחלנו לנהל משא ומתן, שהתקדם עד כדי חתימת חוזה.

מחמוד מסאלחה: צצה הבעיה של חובת מכרזים.

מחמוד מסאלחה: אז פניתי אלייך, לחזן ולרשות החברות הממשלתיות כדי לפטור את חברת החשמל מחובת מכרז, כי במכרזים אי-אפשר להגיע להסכמות בריאות ומיידיות, כי מחירי השוק הם מאוד גבוהים, ולא יוזילו את מחיר ההובלה.

מחמוד מסאלחה: הגענו אתם למכרז, כל הדברים האלה נדחו, ההצעות שלנו היו אטרקטיביות ומתאימות לדרישות שלהם, אבל אנחנו היינו קצת יותר גבוהים.

מחמוד מסאלחה: הם אומרים שהם רוצים מחיר טון – העלות שתעלה להם בארץ, והם צודקים.

מחמוד מסאלחה: הוכחנו להם שיש לנו אוניה ויכולת, וחתמנו אתם על הסכם למוביל פחם בשנת 2004.

מחמוד מסאלחה: האוניה שלנו תימסר ב-28.2.

מחמוד מסאלחה: זאת אוניה חדשה, שעונה על כל דרישות השוק.

שלום שמחון: האוניה הזאת היתה מוכנה על המדף?

מחמוד מסאלחה: כדי להזמין אוניה היום אתה צריך לחכות תקופה של בין שלוש לארבע שנים.

מחמוד מסאלחה: אבל ההתקשרויות שלנו מפני שנה ומשהו.

שלום שמחון: הזמנת אוניה עוד לפני שידעת?

מחמוד מסאלחה: האוניה היתה מוזמנת על-ידי חברה אחרת.

ישר בן-מרדכי: אנחנו עברנו את כל התהליך על-מנת לצאת לדרך עם אוניה ישראלית.

ישר בן-מרדכי: אני מניח שכבר בשבוע הבא נצא לבקשת הצעות לחברות ספנות ישראליות, להציע את עצמן – מתוכן נבחר חברה שניתן אלה את המנדט להציע לנו אוניה בתוך תקופה של שמונה חודשים, על-מנת שיהיה לה מספיק זמן להתאים אוניה מבחינת המחיר ומבחינת התנאים.

ישר בן-מרדכי: אנו מקווים שהתהליך יניב פרי.

ישר בן-מרדכי: זה יהיה מכרז ראשוני, שבו מתוך חברות ישראליות נבחר חברה אחת שניתן לה את המנדט להציע לנו אוניה בתנאים מסוימים.

ישר בן-מרדכי: יש בשוק הזה תמיד 'מלכודת' – מתי אפשר להציע אוניה, כי לאף חברה ישראלית אין אוניה.

ישר בן-מרדכי: על-מנת לאפשר לחברה תקופת זמן מספיקה להתאים את המחיר, למצוא אוניה ולהציע את זה, צריך לבחור חברה כדי לתת לה את המנדט הזה.

ישר בן-מרדכי: כדי לא לקפח אף אחד, נצא לבקשת הצעות למספר רב ככל האפשר של חברות ישראליות, נבחור מתוכן אחת שתענה על הדרישות והתנאים, וניתן לה את המנדט, כדי שנוכל לצאת לדרך.

ישר בן-מרדכי: זאת השיטה שאנו רוצים לפעול בה, כי נראה לנו שאחרת תהיה בעיה של בחירת אוניה, משום שהשוק משתנה כל הזמן.

ישר בן-מרדכי: אנחנו מאמינים שזאת הדרך הנכונה לממש את הנושא הזה.

שלום שמחון: ואתה מאמין שבתוך שמונה חודשים- -

ישר בן-מרדכי: אני חושב שזה יהיה פחות, אבל אנחנו רוצים לתת כמה שיותר מרחב כדי לא לפספס.

ישר בן-מרדכי: שמונה חודשים זה המקסימום.

יורם זבה: ראשית, ברכות למסאלחה.

יורם זבה: כיום יש לנו אוניה אחת עם קצונה ישראלית מלאה, שלדאבוני הרב, מובילה פחם לסין, ולא לישראל.

יורם זבה: אני מסתכל כאן על המסקנות של חבר הכנסת חזן, שכותב שקיים חוסר היגיון בכך שאוניה ישראלית תשמש סחר אסטרטגי במדינות זרות, ואוניות וצוותים זרים ישרתו את הסחר הישראלי.

יורם זבה: החדרה היום משרתת סחר זר.

יורם זבה: כתוב פה בהצעה – וסליחה על ההסתייגות – "בהסכם אליו יגיעו חב' הפחם עם חב' הספנות הישראליות מומלץ כי תינתן לחב' הפחם האפשרות לפתוח את המחיר מחדש על-פי תנאי השוק".

יורם זבה: אני חושב שהדבר הזה הוא בלתי-אפשרי.

יורם זבה: אף אחד לא יקבע אוניה במחיר מסוים, ואחר-כך יצטרך להתאים עצמו למחיר השוק, כי אי-אפשר להתאים רטרואקטיבית את מחיר האוניה.

שלום שמחון: אמרת שהאוניה חדרה כבר עובדת, לא?

יורם זבה: אני אברך על כל אפשרות להעסיק את החדרה בסחר הישראלי, אבל אני לא מנהל פה את המשא ומתן.

שלום שמחון: אני לא מבין איך מצד אחד מדברים פה על אוניה שלא קיימת, ומצד שני יש פה אוניה קיימת, שהמחיר לגבי כבר נקבע.

יורם זבה: לא התחלנו את המשא ומתן בחוץ ואז עברנו לישראל.

יורם זבה: ניסינו במשך חודשים ארוכים להעסיק את החדרה, ולא הצלחנו.

יורם זבה: קרה בדיוק מה שחבר הכנסת חזן כותב שהוא לא טוב.

יורם זבה: לדעתי, אין דבר כזה לפתוח את המחיר מחדש כל פעם לפי מחירי השוק.

יחיאל חזן: אני אסביר למה הכוונה; הראו לי את המסקנות של מבקר המדינה בעניין האוניה חדרה, שמדינת ישראל שילמה הרבה מאוד כסף – מעל ומעבר למצופה - בגלל הסכם ארוך-טווח.

יחיאל חזן: הכוונה היא שעל-מנת שאפשר יהיה לאזן, שאם, למשל, פעם בארבע שנים יבחנו מחדש את עלויות השוק, לא יהיה מצב שהצרכן הישראלי ישלם הרבה יותר כסף ממחיר השוק.

אבי לוי: זה יכול להיות גם הפוך.

יחיאל חזן: מדינת ישראל שילמה 120 מיליון דולר יותר.

יחיאל חזן: זה היה כתוב בדוח.

יחיאל חזן: אנחנו רוצים את נקודת האיזון, שמצד אחד תהיה תשתית ימית, ומצד שני אפשר יהיה לעשות חוזה ארוך-טווח של 10 או 12 שנה, כמו שמבקשים - אולי לפעמים יותר – אז אולי צריך לקבוע שפעם בחמש או שש שנים, שזה נקודת איזון מסוימת, לא לפתוח את החוזה מחדש, לבדוק את העלויות בשוק.

יחיאל חזן: יכול להיות מצב שבגלל חוזה דרקוני המדינה תשלם הרבה יותר כסף ממה שהיא צריכה לשלם מול מחירי השוק.

יחיאל חזן: זאת הכוונה.

יחיאל חזן: בישיבה הקודמת הספנים אמרו שרוצים שיהיה חוזה לפחות לשש שנים.

יורם זבה: אני לקוח גם את הסיכון שהמחיר יעלה.

יורם זבה: עכשיו המחיר בשמים.

יורם זבה: אנחנו סגרנו את החדרה עכשיו ב-3,000 דולר יותר ממה שהוצע לנו כאן, וזה בצדק, כי זה מחיר השוק.

שלום שמחון: אתם מתכוונים להתמודד במכרז של הבז"ן?

יורם זבה: אני לא יודע.

יורם זבה: אם יהיה מצב כמו של עכשיו, שאני צריך לקנות אוניה במחיר של שיא – היום השוק רותח – ואצטרך ללכת לפי מחירי השוק לאחר מכן, אין לי שום סיכוי להתמודד, ואני גם לא אתמודד, כי בחוץ אני מקבל את זה בלי.

יורם זבה: אני מקבל במחיר יקר יותר, צוות ישראלי נוסע לחו"ל, וזה בלי סובסידיה.

יורם זבה: אני לא מקבל סובסידיה על זה שהיא נוסעת לסין, וזה חבל.

יורם זבה: אני מאוד רוצה שחברת סין תיכנס להובלות אסטרטגיות.

יורם זבה: לגבי הסובסידיה; חברת הפחם והדלק בעצם ניערו את עצמן – ובצדק – מכל העניין.

יורם זבה: הן חברות מסחריות לכל דבר, הן חברות פרטיות לכל דבר.

יורם זבה: אני הוא זה שצריך להתחנן כל כמה שנים – לא כחברה ממשלתית - לקבל סובסידיה, וזה מאותו כיס.

יורם זבה: אם יש כבר החלטת ממשלה שצריכות להיות שתי אוניות ישראליות, מה זה משנה מי משלם את זה?

יורם זבה: למה אני צריך לקבל את הסובסידיה ולהסביר לכל העולם שרב החובל הוא בן 50 ויש לי עוד הוצאות וכו'.

יורם זבה: לא רוצה להתעסק עם הדבר הזה.

יורם זבה: אם זאת החלטה מסחרית – כל הכבוד.

יורם זבה: כל העולם המערבי היום מסובסד.

יורם זבה: אין מדינה שלא מסבסדת – רק הסינים והתאילנדים לא מסבסדים, אך כל השאר מסבסדים.

יורם זבה: אבל אם הממשלה כבר החליטה, למה שהיא תשלם לי את זה?

יורם זבה: שתשלם את זה ישר לחברת הפחם, ותפטור אותי מהדבר הלא-יפה הזה.

יורם זבה: אגב, הסובסידיות נגמרות בסוף השנה הזאת.

יורם זבה: נדרש מאתנו להתחייב לכמה שנים קדימה, כשאני לא יודע שאני אקבל סובסידיה.

יורם זבה: אני הוא זה שצריך לסבול אם לא תהיה סובסידיה.

יורם זבה: אני לא יודע איך האחרים עשו את זה.

אסף מאיר: אני באופן אישי לא מצליח להבין מה הבעיה עם המכרזים.

אסף מאיר: אם כל העולם מסובסד, יש תחרות, החלטת הממשלה היא לגיטימית – צריך לבצע את ההחלטה - אך למה לא מצליחים להגיע לעמק השווה בין הגורמים?

שלום שמחון: אני מבין שלהחלטת הממשלה לא היה רק היגיון כספי.

שלום שמחון: העניין של צוותים ישראליים שיובילו פחם הוא ההיגיון.

אסף מאיר: ודאי.

אבשלום וילן: כמה אוניות עוסקות בזה?

יחיאל חזן: 16 בתחום הפחם.

אבשלום וילן: מבחינה אסטרטגית חשוב שהובלת דברי יסוד לשעת חירום יהיה בידיים ישראליות.

אבשלום וילן: באיזה אחוז מדובר?

קריאה: אם זה ייושם, זה יהיה 15%.

אסף מאיר: נפגשתי מאז הישיבה הקודמת עם נציג חברת ספנות אחת, שלא נמצא פה ועם נציגים של חברת הפחם.

אסף מאיר: לא הצלחתי להשתכנע מבחינה כלכלית, מדוע אי-אפשר לעשות את זה בדרך של המכרז.

אסף מאיר: אם יש סבסוד בכל העולם וגם בארץ, והממשלה מתחייבת לתת סבסוד לאוניה שבסופו של דבר תוביל, למה זה קורה?

אסף מאיר: נראה, שיש כאן בעיה של חוסר-יכולת להתחרות.

אסף מאיר: הממשלה החליטה, נראה שזה חשוב, ולכן אם תהיה חברה, התפקיד שלנו זה לתת את התקציב, והתקציב קיים.

אסף מאיר: חברת הספנות שיהיה לה החוזה, תקבל את הסובסידיה.

אסף מאיר: לגבי ההחלטה; אין עדיין דעה מגובשת, כי יש הרבה גורמים.

אסף מאיר: אני מתעסק בתחום האנרגיה, והתשובה המוסמכת צריכה להינתן גם על-ידי מי שמתעסק בתחום התחבורה.

אסף מאיר: אני מניח שרוב הנוכחים יודעים שהמדינה מחזיקה מלאי חירום של מוצרים חיוניים – דלק, פחם, מזון ועוד סוגי מוצרים.

אסף מאיר: המטרה של כך היא למנוע מצב שבו בזמן חירום, לפי תרחישים כאלה ואחרים, לא תהיה אספקה של אותם מוצרים חיוניים.

אבי לוי: אבל זה כבר נבחן.

אבי לוי: בגלל זה באה ההחלטה.

אסף מאיר: אני אומר את דעתי, ואנחנו נגיד את דעתנו כשההחלטה הזאת תבוא לממשלה.

אסף מאיר: זאת דעתי.

אבשלום וילן: אגף תקציבים לא יכול לקבוע מדיניות.

אבשלום וילן: ממשלת ישראל קבעה מדיניות.

אבשלום וילן: ברגע שנפלה החלטה, אתה מחויב לה.

אבשלום וילן: לפני דיון על ההחלטה הבאה, תביאו את עמדתכם, והיא תתקבל או לא תתקבל.

אסף מאיר: זה מה שאמרתי.

אסף מאיר: אני לרגע לא מתכוון להסב את ההחלטה.

אסף מאיר: אחרי 2003, כשהנושא יבוא לממשלה, נגיד את דעתנו.

אסף מאיר: דעתי האישית בנושא הזה היא שצריך לבחון את זה ביחס למלאים.

אסף מאיר: אם יש מלאים כמו שהם מוחזקים כיום, ואני אומר לכם שהיום, לפחות בתחום שבו אני מתעסק, המלאים מוחזקים בהתאם לתרחיש שלא תיכנס אוניה, אז לא צריך אוניה.

אסף מאיר: אם מפחיתים את המלאים בהתאם – בבקשה.

אסף מאיר: זאת דעתי.

אסף מאיר: אגב, הדעה הזאת נכנסה להחלטת הממשלה.

אסף מאיר: באחד התיקונים דובר על זה, וזה לא בוצע – בין היתר, כי אין אוניות.

שלום שמחון: אם אני מבין נכון, הוועדה ניסתה להוביל פה מהלך שיהיו צוותים ישראליים על האוניות האלה – מה שמסתמך על החלטת הממשלה, רק שהוועדה, כנראה, רוצה לקיים את החלטות הממשלה יותר מהממשלה עצמה.

שלום שמחון: בתהליך הזה הקמנו ועדה.

שלום שמחון: הוועדה, בראשותו של חזן, המליצה לכיוון, ואנו רואים שזה עומד להסתדר.

שלום שמחון: לגבי הסובסידיה, שבעניינה יש החלטת ממשלה, שבינתיים הדבר הזה מתעכב; אפשר להבין מהדברים שלך שבתהליך הזה של העמדת האוניות עם צוות ישראלי – כל אוניה בתחומה - לא בטוח שההמלצה העתידית, אם אפשר לתרגם את דבריך, סובסידיה לא תהיה בשנה הבאה.

אסף אמיר: בשנה הבאה תהיה סובסידיה, כי בשנה הבאה זה על השנה הזאת.

אסף אמיר: ברגע שההחלטה תבוא, אני אציג עמדה כזאת.

אסף אמיר: אני מדבר כרגע על דלק ופחם, לא בסמכותי לדבר על נושאים אחרים, כי זה לא התחום שלי.

אסף אמיר: בכל מה שקשור לדלק ופחם, אני חושב שההנחה שעמדה מאחורי הבסיס של מלאי חירום היתה בעניין הזה שלא ייכנסו אוניות.

שלום שמחון: האוניות הישראליות הולכות למכרז כי הן מבינות שיש סובסידיה.

שלום שמחון: עכשיו אתה אומר- -

אסף אמיר: ההמלצה שלי לשר האוצר תהיה שכדאי לתת סובסידיה, אך במקביל להפחית את המלאים, כי הרעיון של המלאים היה שאין אוניות ישראליות.

אסף אמיר: אם יש סובסידיה לאוניות ישראליות, נפחית את המלאים בהתאם.

יורם זבה: אני מדבר על סובסידיה דומה למה שנקבעה בסוף 2003 – החלטה לארבע או לחמש שנים.

יורם זבה: זה לא תקציב לשנה הבאה.

יורם זבה: אני רוצה שיהיה ברור לחלוטין.

יורם זבה: אם אתה מדבר על תקציב לשנה הבאה, זה באמת אגף תקציבים באוצר.

יורם זבה: אנחנו לא מדברים פה על השנה הבאה, אף חוזה פה הוא לא לשנה הבאה.

אבי לוי: אני רוצה להתייחס להצעה של יחיאל, שהמחיר ייבדק; זה ממש לא מעשי.

אבי לוי: אסביר מה קרה בחדרה; חברת הפחם שכרה אוניה ישראלית, שמחירה, אם איני טועה, הוא 14,000 דולר.

אבי לוי: היום חברת הפחם משלמת על אוניה כזאת 30,000 דולר.

אבי לוי: היית מעלה על הדעת שהיא תשלם לו?

אבי לוי: כגוף ממשלתי לא אכפת לו לשלם, אבל אם זה היה הפוך, בנאדם יפשוט את הרגל.

אבי לוי: אז תאמר שהדבר הזה לא מקובל.

אבי לוי: מה קרה בחדרה?

אבי לוי: היא נבנתה לפני עשרים שנה.

אבי לוי: מחירי הבנייה בנקודת זמן מסוימת היו מאוד יקרים, היו אנשים שלא הסתכלו על העניין מבחינה כלכלית, מהצד של המדינה, ועשו הסכם פרוע.

אבי לוי: זה מה שקרה, אבל זה לא אופייני, כי מי שקונה אוניה עושה את החישוב, כמה עלה לו, כמה הריבית וכו', ועל-פי זה הוא דורש את המחיר.

אבי לוי: היום חברת הפחם משלמת למנו איזה 14, ומעבירה את האוניה של מנו לאחר ב-30,000 דולר.

אבי לוי: אז הוא אומר 'אכלתי אותה', כי הוא עושה את התחשיב, ומבין שגם ב-14 הוא מרוויח קצת.

אבי לוי: בקטע הזה לשנות אף אחד לא ייכנס, כי הוא יכול לפשוט רגל.

יחיאל חזן: בפעם הקודמת הצגתם בדיון שכאשר עלה הנושא של חוזה ארוך-טווח, שהיה מינימום של חמש או שש שנים.

יחיאל חזן: אמרתם 'תנו לנו חוזה של חמש-שש שנים, אפשר לחיות עם זה'.

יחיאל חזן: אני רוצה להגן על חברת הפחם.

שלום שמחון: אני מסתכל פה על החלטת הממשלה מס' 4797- -

אבי לוי: אני רוצה לסיים; מתקבל פה הרושם שחברת הפחם עושה את ה-80 מיליון דולר עסקאות שלה במכרז.

אבי לוי: אך לא, אף אחד לא יודע כמה היא משלמת.

אבי לוי: שבאים למחיר שוק, זה אקסיומה הכי גדולה בעולם, כי כשהם הציעו במכרז האחרון להיכנס למחיר כזה, הם הביאו עסקה דמיונית.

אבי לוי: יגיד לך פה נציג מדינת ישראל- -

שלום שמחון: אנחנו כבר התקדמנו מהשלב הזה.

שלום שמחון: אנחנו כבר נמצאים במקום אחר, כפי ששמענו פה.

אבי לוי: אבל המחיר הזה יחשק אותנו.

אבי לוי: כי מחר יבוא בז"ן, ויגיד שאף אחד לא בא בגדר המחיר.

אבי לוי: מה נעשה אז?

אבי לוי: וזה מה שהם עושים.

אבי לוי: יגידו לך לשם שהאוניה שהם רצו להביא כמחיר שוק כעבור חודשיים עברה למישהו אחר ב-1,500 דולר יותר ליום.

אבי לוי: אז הוא הביא איזה נתון ארכיוני.

אבי לוי: אם אתה תיתן לך רק במחירי שוק, הוא לא מראה לנו כמה הוא הוביל, ומכניס אותנו למחיר תיאורטי.

אבי לוי: אתה נותן לו את האופציה להכשיל כל עסקה.

אבי לוי: בואו נגדיר מה זה מחיר שוק.

מיכה לב: עשו מכרז, ואף אחד לא עבר את הסף של המכרז, כי המחיר שחברת הפחם קבעה בתור מודל אינו מציאותי.

מיכה לב: זה מחיר נמוך, שאין מחיר כזה בשוק.

מיכה לב: העובדה הכי טובה היא האוניה המסוימת שנלקחה, וחודש אחרי זה היא נלקחה לשוק לא ב-1,500 דולר יותר, אלא ב-4,000 דולר יותר.

מיכה לב: החישובים של חברת הפחם הם נחמדים.

מיכה לב: זה לפי 16.5 אלף דולר, אוניה חדשה.

מיכה לב: אין מחיר כזה בשוק.

מיכה לב: המכרז הזה לא יכול היה לעבוד.

מיכה לב: לכן אנחנו אומרים שברגע שקובעים מחיר לא-ריאלי לגבי חישובים במכרז, זה לא יכול לעבוד.

מיכה לב: לגבי מה שאמר מר חזן; הדוגמה הכי טובה היא של האוניה של מנו, שהיום היא 30,000 דולר.

מיכה לב: אז לא אמרנו 'רגע, אנחנו מפסידים אלפי דולרים ולכן תיתנו לנו'.

מיכה לב: אך מצד שני, צריך להיות מחיר הגיוני וסביר, ולא מחיר תיאורטי.

מיכה לב: החדרה זה עניין היסטורי, שלא פה המקום לדבר אם זה היה יקר או זול.

מיכה לב: מה שקרה עכשיו בחברת הפחם זה שמהטראומה של החדרה עשינו היפוך של 180 מעלות – 'שם שילמו יקר, עכשיו נשלם פחות'.

מיכה לב: אני לא מדבר בשם כל חברות הספנות, אך יש שלוש חברות ספנות רציניות במדינת ישראל, שמסוגלות להרים את זה – צים, חברת האחים עופר וחברת מנו, שהוכיחו את עצמן.

מיכה לב: אף אחת מהן לא מוזכרות פה.

מחמוד מסאלחה: אני מתנגד לכך.

מחמוד מסאלחה: אתה לא יכול לחשב חישוב של שלוש החברות הכי גדולות.

מחמוד מסאלחה: מנו התחיל משום דבר, ועכשיו הם משהו.

מיכה לב: אמרו 'ניסיון ותשתיות בחברה ישראלית', ואני לא רואה שזה קיים פה.

שלום שמחון: אני לא רוצה להתערב בוויכוח הזה, אבל חברה ישראלית עם ניסיון בתשתיות היא לא ערובה להרים את המחיר לשמים.

מיכה לב: אבל לפחות היא יודעת מה היא עושה.

אסף מאיר: נפגשתי עם אנשים גם בחברת הפחם וגם בחברת ספנות כלשהי.

אסף מאיר: אלא אם כן יש כאן מניעים פליליים, לא עלינו, יש לחברת הפחם איזו אלטרנטיבה.

אסף מאיר: בהנחה שיש סובסידיה, אם חברות הספנות הישראליות מסוגלות להתחרות בזרות, צריך להיות איזה דלתא מסוים, שזה הסובסידיה בלבד.

אסף מאיר: אם זה כך, לא צריכים להיות הפרשי מחירים.

אסף מאיר: צריך לעשות הבחנה בין מחירים לטווח קצר למחירים לטווח ארוך, ויש הבדל ביניהם.

אסף מאיר: אני לא מצליח להבין עד עכשיו מה הבעיה כאן בהליכים תחרותיים רגילים.

אסף מאיר: אשמח מאוד אם מישהו יסביר לי את זה המשמעויות של העסק הזה הן רחבות.

אסף מאיר: מי שמשלם בסוף זה צרכני החשמל – כולנו וכל שאר אזרחי המדינה, שכן פחם משמש כולו לחשמל.

אסף מאיר: לכן צריך להבין ממה זה נובע.

אסף מאיר: אני לא מבין, למה חברות הספנות הישראליות לא מצליחות לעמוד במחירים התחרותיים, בהנחה שתוספת העלות לקציני ים ישראליים משולמת על-ידי הממשלה.

אסף מאיר: צריך להבין את ההשלכות של זה.

אסף מאיר: נתמוך בהצעת ההחלטה ההיא, אם תבוא כזאת.

אריה רונה: אני רוצה להתייחס לשלוש השורות הראשונות של החלטת הממשלה 4797; המטרה של הדבר הזה היתה בראש ובראשונה לשמר איזה כוח אדם ישראלי, כדי שנוכל מכוח האדם הישראלי המינימלי הזה לא להיות אבודים.

אריה רונה: אתה לא יכול לחסל את הענף, ואז אתה צריך גם לחסל את ההכשרה הימית, שמתקיימת במכון בעכו.

אריה רונה: אם אני סוגר את זה פעם אחת לשנה אחת, אין לזה תקומה.

אריה רונה: אם הסובסידיה תתקיים, נוכל בצורה זאת או אחרת לקיים שתי אוניות להובלת פחם ושתי אוניות להובלת דלק.

אריה רונה: אבל אסור לשכוח ש-4797 מטפל בעוד שלושים אוניות ליינר, שיש בהן 500 קצינים.

אריה רונה: זאת תשתית הספנות הישראלית.

אריה רונה: זאת היתה מטרת החלטת הממשלה.

אריה רונה: אחר-כך ראינו את החשיבות הנוספת האסטרטגית של הדבר הזה, של הפחם והדלק.

אריה רונה: אוניה אחת יכולה להוביל מיליון טון, שתי אוניות – שני מיליון טון.

אריה רונה: תצרוכת הדלק למדינת ישראל – 13 מיליון טון בשנה, והפחם בערך 11 או 12.

אריה רונה: כל מה שאנחנו רוצים זה לשמר את היכולת המקצועית של הדבר הזה.

אריה רונה: אני יודע ששתי אוניות לא יפתרו את כל בעיות ההובלה של מדינת ישראל, אך הן פותרות את הבעיה, שאם אני צריך להכשיר קצונה, יהיה לי ואני אוכל לגייס בחירום לעוד שתי אוניות ועוד שתי אוניות.

אריה רונה: אם לא תהיה סובסידיה, כפי שכתב פה חבר הכנסת חזן, ומשרד האוצר יתנגד לדבר הזה, והממשלה תקבל את עמדת משרד האוצר, הדיון הזה יהיה מיותר, לצערי הרב, כי לא תהיינה אוניות ישראליות בהיעדר סובסידיה.

אריה רונה: אף אחד לא יוכל לעשות את זה במחיר הזה ובמחיר השני.

אריה רונה: לדעתי, מנכ"ל צים לאט-לאט יעביר את האוניות שלו לדגל זר, יש לו היכולת הזאת בחוק.

אריה רונה: שורש הבעיה הוא קיום הספנות הישראלית על-ידי זה שיש סובסידיה ואנו יכולים להמשיך בהכשרה ולהמשיך למצוא פתרון ליכולת המקצועית.

אריה רונה: אם חברת הפחם תיתן אומדן מאוד נמוך, אף חברה ישראלית לא תוכל לעמוד בו.

זאב לשם: התשובה לשאלה, למה אף אחד לא זוכה במכרז, היא מאוד פשוטה; חברת הפחם קובעת אומדן.

זאב לשם: האומדן למחיר הוא הצפי של חברת הפחם - מה יהיה המחיר העתידי.

זאב לשם: כאשר באה חברת ספנות ישראלית לקנות היום אוניה לחברת הפחם, החשבון הכלכלי הוא מאוד קל – לוקחים את מחיר האוניה, עושים חישובים עלות הפעלה שמסתכמת ב-200 או 300 דולר, אולי, בהפרש בין חברה לחברה, וזה כל החשבון.

זאב לשם: אם חברת הפחם תשים אומדנים כאלה, שהם 20% נמוכים ממחיר השוק היום, לא צריך לעשות מכרז ולא צריך לעשות קבלת הצעות.

זאב לשם: כלום לא יעבוד.

זאב לשם: אגב, כתבנו לחבר הכנסת חזן מראש, לפני שיצא המכרז, וגם אמרנו למנכ"ל חברת הפחם בנוכחות מנכ"ל תשתיות, שלדעתנו, זה מה שיקרה, וזה מה שקרה.

זאב לשם: אמרנו שהאומדן שחברת הפחם תקבע יהיה נמוך ב-20% ממחירי השוק נכון לתנאי קנייה של אוניה להיום, ולכן שום חברה ישראלית לא תזכה – זה אמנם מה שקרה.

זאב לשם: אם חברת הפחם היתה רוצה להתמחר על-גבי ההצעות למכרז, היא לא היתה צריכה להגיד 'אין מכרז'.

זאב לשם: אך אנשים הגישו מכרז, שיעשו משהו אחר.

זאב לשם: הבעיה היא חברת הפחם וההערכה שלה לגבי מחיר השוק.

זאב לשם: אם מחיר השוק יהיה סביר ומחושב כלכלית, כל חברה תוכל לזכות, ולכן המשמעות לגבי ההמלצה של חבר הכנסת חזן היא אדמיניסטרטיבית גרידא.

זאב לשם: השאלה היא מה כוונת חברת הפחם לעשות.

שלום שמחון: למה לא עדיף לאפשר לאיזה גוף מקצועי לקבוע את הטווחים של המחירים?

זאב לשם: הצענו למנכ"ל תשתיות לאומיות שיצטרף לצוות הספנות של חברת הפחם על-מנת לקבוע את האומדשן במשותף על בסיס נתונים שהגיעו.

זאב לשם: לצערי, מנכ"ל התשתיות, אלי רונן, לא קיבל את ההצעה שלנו.

זאב לשם: הבעיה שלנו היא שאנו נמצאים במצב שבו כולם מברכים לכאורה על המוגמר.

זאב לשם: משרד התחבורה הוא הגוף היחידי שיכול להגיד אם נרשמה אוניה ישראלית או לא נרשמה אוניה ישראלית בשתי שיטות – בדגל או תחת תקנות שעת חירום.

זאב לשם: נכון לרגע זה לא רשמנו שום אוניה.

זאב לשם: נכון לרגע זה מבחינת הספנות הישראלית אין שום אוניה, וכולם מברכים על המוגמר.

זאב לשם: אני חושש שנגיע לנקודה הסופית, ולא יהיו אוניות.

זאב לשם: ההצעה של מסאלחה זה שהוא יקבל אולי אוניה ישראלית.

זאב לשם: אם אוניה ישראלית נבנית כרגע עבור חברה ישראלית, למשרד התחבורה יש חוק שמחייב פיקוח על הבנייה.

זאב לשם: אם זה כך, אנחנו צריכים לפקח היום – לא מחרתיים.

זאב לשם: האוניה, לצערי, היא לא ישראלית, לא נוכל לפקח על האוניה.

זאב לשם: יכול להיות שכן, אני מאחל למר מסאלחה המון הצלחה לטובת כולנו, אבל נכון לרגע זה אין כלום.

זאב לשם: אנחנו התחלנו את הנושא ב-95' עם חברת הפחם, ובירכנו על המוגמר כמעט בין עשר לעשרים פעם, ועדיין אין אוניה.

זאב לשם: אני מקווה שחברת הפחם תתעשת.

זאב לשם: שמעתי היום מחברת החשמל שזה עומד לעבור למסגרות של חברת החשמל.

זאב לשם: אולי המסגרות תהיינה טובות יותר, שתאפשרנה להכניס אוניה ישראלית.

זאב לשם: אני מקווה מאוד שמר מסאלחה יהיה אחד מאלה שיצליחו להכניס אוניה.

יורם זבה: רציתי להגיד שאסף לא מבין.

יורם זבה: אני חושב שיש היגיון בעניין הזה של חוסר-מכרז.

יורם זבה: בחירת אוניה של 40 מיליון דולר לא נעשית רק על-ידי מכרז.

יורם זבה: זה גיל, מהירות, מצב וכל מיני דברים.

יורם זבה: אמרתי את זה לשאול צמח, ואני חושב שבאיזה מקום יש היגיון בהמלצה של חבר הכנסת חזן בעניין הזה, וודאי תחת ההסתייגויות שהוא אמר – תוך 90 יום, ואם לא 90 יום, תהיה ועדה וכו'.

יורם זבה: הוא סגר את זה.

יורם זבה: אני יכול גם לגלות לכם סוד; חדרה שנוסעת עכשיו נפלה על זה שאנחנו ביקשנו שלוש שנים חוזה.

יורם זבה: חברת הפחם הסכימה רק לשנתיים.

יורם זבה: אגב, בניגוד למה שאמרתי קודם, החוזה היה שנה וחצי מחיר קבוע, ושנה וחצי בהתאם למחירי השוק.

יורם זבה: היינו מאוד נדיבים.

יורם זבה: מעולם לא אמרתי את זה, אבל עכשיו אני אגיד - יש סעיף שאני יכול לצאת מהחוזה הזה, ולחזור לסחר הישראלי, ולחזור לחברת הפחם, לחזור להוביל פחם במדינת ישראל.

יורם זבה: אבל לא ביחס הזה שזכיתי לו במשא ומתן של החדרה.

ישר בן-מרדכי: אני מצטרף ליורם לגבי הנושא הזה.

ישר בן-מרדכי: זה בלתי-אפשרי, וצריך לעשות את זה איך שהשוק מכתיב.

ישר בן-מרדכי: אם הכוונה טובה, המטרה תושג.

שלום שמחון: אני לא מבין משהו בדרך התנהלות המכרזים האלה; גורמי המקצוע פה אומרים שיש משהו לא הגון בהתנהלות המכרזים האלה – משהו לא-סביר בהתנהלות של קביעת המחיר.

ישר בן-מרדכי: כשאתה לקוח אוניה, זה לקיחת פוזיציה לטווח ארוך.

ישר בן-מרדכי: בעצם, אתה כל הזמן צריך לעשות חשבון – מהו מחיר השוק השוטף, ומה ההערכות שלך, שיהיה השוק ארוך-הטווח של ההובלות.

שלום שמחון: כמה אוניות אתה לוקח?

שלום שמחון: כמה אוניות עובדות אתך בשנה?

ישר בן-מרדכי: אנחנו היום מפעילים סדר גודל של חמש אוניות.

ישר בן-מרדכי: לעתים, אם ההערכה שלך היא שהשוק ארוך-הטווח, שאתה מסוגל לקבל אוניה, לא טובה לך, אתה בכלל לא לוקח, ומחכה.

ישר בן-מרדכי: לכן יש בעיה במכרזים מהסוג הזה.

ישר בן-מרדכי: לפעמים צריך לחכות הרבה זמן עד שהמחיר יירד למחיר שאתה מוכן לו.

ישר בן-מרדכי: לכן יש היגיון לנהל את זה בתנאי השוק שכל העולם מנהל אותו.

ישר בן-מרדכי: מבחינת טווח הזמן; בהמלצות של חבר הכנסת חזן מוזכרים תנאי זמן של חמש עד עשר שנים.

ישר בן-מרדכי: אנחנו מסתכלים על טווח של שלוש עד חמש שנים.

ישר בן-מרדכי: לגבי הנושא של מתן פטור ממכרזים; בגלל הרכב הבעלות, אנחנו לא מחויבים במכרז.

ישר בן-מרדכי: אין צורך בפטור.

יעקב דינאי: כשזאב לשם אומר שאנו מכנסיים אומדן לא ריאלי ונמוך בכוונה, זאת האשמה.

יעקב דינאי: למען העובדות; כשיצאנו למכרז באותו שבוע, ביררנו את כל העסקאות שיכולנו לאתר שנעשו סמוך למועד.

יעקב דינאי: מששה הסכמים שנסגרו לקחנו את המחיר הכי גבוה, הוספנו לו 5%, ואמרנו שזה האומדן שלנו.

יעקב דינאי: מה לא הוגן פה?

יעקב דינאי: הסכמים לטווחים של שנתיים-שלוש שונים לחלוטין מהסכמים לעשר שנים ומעלה.

יעקב דינאי: זאת בכלל לא אותה סחורה, זה לא אותו שוק.

שלום שמחון: אתה יכול לתת לי דוגמה של אוניה זרה מקבילה – מה אתה עושה איתה?

זאב לשם: אוניה נלקחה בחודש יוני.

זאב לשם: אותה אוניה בחודש אוגוסט, כשהיה מכרז, עברה לשלוש שנים.

שלום שמחון: אני מבקש לשמוע דוגמה לגבי אוניה אחרת, שצריכה לעשות בדיוק אותו דבר.

שלום שמחון: איך אתה מתנהל איתה?

יעקב דינאי: אנחנו פונים לשוק כל הזמן – בין אם זה לטווחים ארוכים, בין אם זה לטווחים בינוניים, כדי ליצור סל.

יעקב דינאי: אנחנו מוציאים סדר גודל של שמונים הפלגות בשנה.

שלום שמחון: כמה אוניות זה?

יעקב דינאי: יש אוניות שעושות הפלגה אחת, יש אוניות שעושות שש-שבע הפלגות.

יעקב דינאי: נאמר שלושים עד ארבעים.

יעקב דינאי: חלק גדול מההסכמים הם עם חברות בעלי אוניות, שמחזיקים צי של עשרות אוניות.

יעקב דינאי: אנחנו חותמים איתם הסכם שיובילו מיליון טון בשנה, למשל, או שש-שבע הפלגות בשנה, כאשר יכולה לעשות את זה אותה אוניה, ויכולות לעשות את זה שש-שבע אוניות אחרות מתוך הצי שלהם.

יעקב דינאי: האוניה נבחרת באקראי לפי התזמון של הצורך שלנו.

יעקב דינאי: מי שיש לו צי של עשרות אוניות, מעמיד את האוניה לפי הנוחות שלו ושלנו.

יעקב דינאי: זה הכל בהתאמה.

יעקב דינאי: זה לא עניין של אוניה ספציפית.

יעקב דינאי: יש מקרים שאנו לוקחים אוניה אחת, שעושה הלוך-חזור בקו כזה או בקו אחר.

יעקב דינאי: זה שני הסכמים שונים.

יעקב דינאי: המחיר הוא קצר-מועד ומחיר ארוך – זה שני מסלולי דיון אחרים.

יעקב דינאי: המחיר נקבע רק במשא ומתן.

יעקב דינאי: אין מכרזים בדבר הזה.

שלום שמחון: אתה אומר שבבסיס של העניין יש קושי לאוניה ישראלית.

יעקב דינאי: אני רוצה להזכיר את תחילת הדיון; אנחנו הצהרנו שאנו מצפים לתוצאות על דברים שהתחייבו לפנינו.

יעקב דינאי: יושב כאן בעל הצעה אחת- -

שלום שמחון: אמרו כאן שאם בפברואר הקרוב הכוונה שהאונייה תתחיל לעשות, ואף אחד לא התחיל לעשות את התהליכים בישראל, זה כאילו שהיא לא קיימת.

מחמוד מסאלחה: על-פי חוק, כל עוד היא לא רשומה כחברה ישראלית, והיא נבנית עבור חברה ישראלית, משרד התחבורה – אין לו שום עניין בנושא הזה.

מחמוד מסאלחה: כך הסביר לי אדון לשם.

מחמוד מסאלחה: פניתי אליו ואמרתי לו שאנו בתהליך של בנייה.

עמירם קרסיינטן: בנושא התפעול; אוניות שהן אסטרטגיות למדינת ישראל, יתפעלו אותן מהארץ.

עמירם קרסיינטן: מה שחשוב בדרך-כלל זה לא רק הבעלות הישראלית, אלא שהתפעול לא יהיה על-ידי חברה בינלאומית אחרת, שבזמן משבר לא תמיד היא תרצה לשלוח את הצוות שלה או את האוניות שלה לכיוון ישראל.

עמירם קרסיינטן: מעבר לזה, חברת הפחם במכרז שהיא עשתה או בהצעות המחיר שהיא ביקשה לקבל, בתור מי שעשה כמה חישובים בחיים, אני לא מצליח להבין איך שתי הצעות שזכו, שהן שתי אוניות חדשות במחירים של היום יכולות להחזיר את ההשקעה הזאת בתקופה שהן זכו.

עמירם קרסיינטן: אני מאוד מקווה בשביל חברת הפחם שלא יהיה איזה בור בהמשך הדרך.

שלום שמחון: אנחנו השתדלנו לקדם את העניין של צוות ישראלי, לא של התחרות ביניכם.

שלום שמחון: מבחינת

שלום שמחון: כם, שהתחרות תהיה רק בין מנו, צים והאחים עופר.

עמירם קרסיינטן: מבחינתנו, שהתחרות תהיה בין חברות ספנות ישראליות, שהתפעול שלהן הוא פה, שהן חברות ספנות הגיוניות כלכלית- -

שלום שמחון: אני מבין מה שאתה אומר, אך זאת לא היתה מטרת הדיון.

שלום שמחון: אני מניח שגם חברת הפחם וגם הבז"ן מכירים את הכתובות של צים, של מנו ושל האחים עופר, וסביר להניח שהם גם יעלו איתם.

שלום שמחון: אני לא יודע, אני רק יכול להניח.

שלום שמחון: אבל זאת לא היתה מטרת הדיון, אלא מטרת הדיון היתה לעשות כל מיני הקלות אפשריות כדי להניע את ביצוע החלטת הממשלה.

שלום שמחון: אני יכול להמליץ לוועדה לאמץ את עבודת הצוות בראשותו של חבר הכנסת יחיאל חזן, אלא אם כן יש הצעות אחרות.

שלום שמחון: מובן, שאנו פונים לממשלה ומבקשים שתהיה ארכה של הסובסידיה להאריך את המועד.

שלום שמחון: אסף, אם אפשר להעביר את בקשתנו במסגרת הדיונים – גם מאחר שהדברים נשמעו כאן באופן ברור - בבקשה שזה לא יהיה לטווחים קצרים, אלא לטווחים של סדר גודל של ארבע-חמש שנים לפחות.

שלום שמחון: נצפה לשמוע מכם מתי יצאתם לדרך.

שלום שמחון: אני רוצה להודות לחבר הכנסת יחיאל חזן על העבודה.

שלום שמחון: תודה רבה, הישיבה נעולה.