ועדת הכלכלה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 50, 2003-07-24 09:30

שלום שמחון: בוקר טוב, אני פותח את הישיבה.

שלום שמחון: אנחנו יושבים היום בהמשך לישיבה של אתמול בנושא חוק הרשות השניה לטלוויזיה ורדיו.

שלום שמחון: ממשיכים בדיוק מאיפה שהפסקנו אתמול, מיד אחרי ההצעות לסדר.

שלום שמחון: יש שתי הצעות לסדר, של חה"כ טל ושל חה"כ וילן.

שלום שמחון: בבקשה.

דוד טל: אני מבקש שאנחנו ננהל את הדיון בהצעת החוק כפי שהיו"ר יחליט, אבל אחרי פרק זמן מסוים נעצור, נוציא את כל האורחים המכובדים, ואני מבקש שחברי הכנסת יישארו לבד, כדי שיוכלו לנהל את הדיון בצורה עניינית, ללא פניות, ללא לחצים.

דוד טל: אחרי הלחצים שהופעלו אתמול בעיתונות, כולל הבוקר, אני רוצה לומר שאני לא מבין את הדרך בה מתנהלים הדברים.

דוד טל: אנחנו שלוחים של אזרחי מדינת ישראל, לא של ערוץ 2, לא ערוץ 3, לא המפיקים, ואף לא אחד אחר.

אליעזר כהן: גם לא של העיתונות.

דוד טל: חובת הנאמנות שלי הוא קודם כל כלפי האזרחים.

דוד טל: נכון שאני צריך להתחשב גם באנשי העסקים.

דוד טל: אני לא אמור לייצג את האינטרסים לא של ערוץ 2 או 3 ולא של איגוד המפיקים.

דוד טל: הדרך והצורה שבה זה נעשה בחודש האחרון, לא היה כדבר הזה.

דוד טל: אני הייתי יו"ר ועדה, לא היה מסע לחצים כזה בלתי רגיל עלי.

דוד טל: אני מבקש שאחרי שאדוני יחליט שסיימנו את הדיון עם האנשים שצריכים לומר את דברם, נתכנס לבד ונקבל את ההחלטות ללא פניות וללא משוא פנים, ובלי לחצים.

שלום שמחון: חה"כ טל אומר דברים קשים.

שלום שמחון: כדי שהדברים יוכלו לקרות, אני מציע לחברי הכנסת לאפשר להשמיע את דעותיהם של האנשים שיושבים פה, ואז אפשר יהיה לעשות מה שאתה אומר.

אבשלום וילן: קראתי הבוקר בעיתונים שקבלת מכתב מפרקליט - - -

שלום שמחון: הצגתי אותו אתמול בוועדה.

אבשלום וילן: לא ראיתי את המכתב אתמול, אבל אני מציע לאנשי ערוץ 10 להפסיק עם השיטה הנלוזה הזאת.

אבשלום וילן: אתם גורמים לעצמכם נזק עם כל המכתבים האלה.

אבשלום וילן: קודם סיפרתם שמר סבא לא מצוי בהוויות הארץ, הוא לא אחד מאושיות הציונות, הוא רק איש רוחני, הוא נופל בכל מיני רעיונות, שמישהו שם לו מארבים וכו'.

אבשלום וילן: צר לי, אני מציע לפרקליטו המכובד – אני לא רואה אותו כרגע -שתיקחו את המכתבים האלה חזרה, אתם גורמים לעצמכם נזק.

אבשלום וילן: כל אדם עם טיפה כבוד עצמי שצריך לקבל החלטה, לא יקבל החלטות תחת אקדחים כאלה או אחרים ברקות, בדמות מכתבים, שאומרים: תחזיקו אותי, אם לא תעשו ככה נעשה ככה.

אבשלום וילן: חברים יקרים, אנחנו כנסת חופשית, נבחרנו כדי לייצג את האינטרס הציבורי, ושום מכתב של משקיע, עורך דין וכו', שיהיה מכובד ככל שיהיה לא ישפיע עלינו.

אבשלום וילן: אני חושב שאתם גורמים נזק.

אבשלום וילן: אני רואה שזה הופך לשיטה.

אבשלום וילן: תאמינו לי, שעם כל הסימפתיה, אני לא מבין למה אתם עושים את זה.

אבשלום וילן: אתם גורמים לזילות של הדיון הציבורי, וחבל.

שלום שמחון: תודה רבה, אני מאוד מקווה שזה יקבל את הכותרות הדרושות.

אבשלום וילן: אני לא רוצה כותרות, שייתנו לעבוד בשקט, זה הכל.

דוד טל: אתמול, מישהו באוטובוס אמר לי – אני נוסע לפעמים באוטובוס כדי לרדת לעם, לשמוע את הציבור – שהוא מוכן לקבל רק את הרגולציה הזאת מבלי לדרוש דברים אחרים, אבל מבקש שיועבר יו"ר ועדת הכלכלה מתפקידו, ודוד טל יהיה במקומו יו"ר ועדת הכלכלה.

שלום שמחון: כבר רוצים להדיח אותי?

שלום שמחון: זה היה במסגרת ההצעות לסדר.

שלום שמחון: אני רוצה לפתוח את הישיבה, ולהציג בפני חברי ועדת הכלכלה את מסגרות הדיון של היום.

שלום שמחון: אתמול, בשעות הצהרים התקיימה שיבה עם הציגי הממשלה, שבה השתתפו מנכ"ל משרד התקשורת, אגף התקציבים במשרד האוצר, משרד המשפטים והממונה על ההגבלים העסקיים, ביחד עם זכייני ערוץ 2.

שלום שמחון: בישיבה לא היו סיכומים, אבל התבקשתי על ידי מנכ"ל משרד התקשורת,

שלום שמחון: לפי הסכמה עם זכייני ערוץ 2, שההצבעה בנושא הזה תתקיים לא לפני 24 שעות ממועד הישיבה.

שלום שמחון: נתתי לכך את הסכמתי, כך שהצבעות יתקיימו היום לא לפני השעה 5:00 בערב.

מל פולישוק-בלוך: לא בא בחשבון.

אבשלום וילן: לא, אני נורא מצטער.

אבשלום וילן: כבוד היו"ר, לתקנון.

אבשלום וילן: קבלתי את סדר היום, בשעה 15:00 מסתיימת הישיבה.

שלום שמחון: לא הודעתי מתי מסתיימת הישיבה.

אבשלום וילן: סליחה, כתוב פה עד 13:30, ב-13:30 זה הסעיף הבא.

שלום שמחון: ב-13:30 הסעיף הבא, אבל לא כתוב מתי יתקיימו ההצבעות.

אבשלום וילן: יש לי פגישה עם הבן בבית חולים, אני לא יכול לדחות אותה.

אבשלום וילן: זה לא בסדר, היית מודיע.

שלום שמחון: גם אתה יודע שהצבעות נקבעות בדרך הזאת.

שלום שמחון: אני מבין את הבעייתיות של העניין, אני לא רוצה להיות כאן לבד.

שלום שמחון: נכון לרגע זה, ההצבעות יהיו בשעה 17:00.

שלום שמחון: הודעתי על כך ליו"ר הקואליציה אתמול בלילה באופן הכי מסודר, הודעתי על כך לשר המשפטים.

שלום שמחון: אני לא עושה את הדברים בהיחבא.

שלום שמחון: נכון שלא הודעתי לכל חברי הוועדה.

דוד טל: יו"ר האופוזיציה א אמר לי שהודעת לו.

דוד טל: אני בא מהאופוזיציה, לא מהקואליציה.

שלום שמחון: אני מסכים אתך.

אבשלום וילן: אני לא יכול לדחות בדיקה.

אבשלום וילן: אפשר להצביע ביום ראשון או שני?

שלום שמחון: למה?

שלום שמחון: חבל על הזמן.

שלום שמחון: אני שאתה לא יכול, אז יש לסיעת מרצ אפשרות למצוא מחליף.

אבשלום וילן: מעכשיו לעכשיו לחפש מחליף – זה לא בסדר.

דוד טל: את זה אתה יכול להגיד לסיעת מרצ, מה תגיד לסיעת עם אחד?

שלום שמחון: זה יהיה דבר גדול אם לאור הדברים שאמרת, יו"ר העובדים בישראל יבוא להגן על האינטרסים של העובדים.

שלום שמחון: אני רוצה לפתוח את הישיבה ולומר כמה דברים.

שלום שמחון: אני רוצה להתייחס לישיבה שהייתה אתמול.

שלום שמחון: הישיבה היום תתחלק לשניים, אני אקבל את הצעתו של חה"כ טל, שבשלב כזה או אחר תהיה התייעצות של חברי הכנסת בלבד, אנחנו נראה מתי לעשות את זה.

שלום שמחון: אתמול דנו בהצעת החוק של חה"כ ארדן, אני רוצה לחזור על הנקודות המרכזיות, ולומר מה אני מציע.

שלום שמחון: בנושא השני, אחרי שהתקיימו כל השיחות בשבוע האחרון, בסביבות השעה 10:30 בבוקר, אני מתכוון להציע הצעה בנושא המרכזי שנמצא במחלוקת, והוא נושא המכרז.

גילה גמליאל: ההצבעה תהיה רק ב-17:00?

שלום שמחון: יש לכם מספיק חברי כנסת, אתם יכולים לעשות פה סבב כל היום.

שלום שמחון: אני רוצה לומר לכם בכנות, לא אזיל דמעה אם הממשלה תפסיד.

שלום שמחון: אני לא מייצג את הממשלה.

שלום שמחון: יחד עם זאת, לא אהיה הגורם שיגרום לכך שהממשלה תתבזה פה.

שלום שמחון: בסופו של דבר, אני יו"ר ועדת הכלכלה, יש לי גם תפקיד ממלכתי, ואני רוצה לעשות אותו בהגינות.

שלום שמחון: נדמה לי שאתם יודעים שאני עושה אותו במכסימום ההגינות האפשרי.

שלום שמחון: אני לא רוצה לנצל את העובדה שאני יו"ר ועדת הכלכלה מהאופוזיציה כדי להביך את הממשלה.

שלום שמחון: אני רוצה להיות הגון בעניין הזה.

שלום שמחון: נאמרו פה דברים קשים, גם על ידי חבר הכנסת וילן, וגם על ידי חה"כ טל.

שלום שמחון: כשהתקשרו אליי חברי כנסת אתמול אמרתי להם את העניין הזה.

שלום שמחון: אני יודע שתהיה התארגנות מסוימת לקראת השעה 17:00, אני גם אודיע מראש - - -

גילה גמליאל: מה, להחליף את מי שלא ירצה להצביע באותו כיוון?

גילה גמליאל: לא הבנתי.

שלום שמחון: לא.

שלום שמחון: תוכלו להתחלף ביניכם אם יש לך בעיה להישאר.

שלום שמחון: יש לכם מספיק חברי כנסת כדי שימלאו את מקומכם בהצבעה, לא כדי להחליף את דעתכם.

שלום שמחון: אני מאוד מקווה שהדעה שלכם היא עצמאית וצלולה, והיא לא קשורה למה שהיה בוועדת הכספים, שתוך 20 דקות העבירו את תוכנית ההבראה הכלכלית.

אבשלום וילן: מה הקדושה של 17:00?

אבשלום וילן: למה אי אפשר 15:00, מה ההבדל?

גילה גמליאל: השאלה היא אם יש דברים שאפשר להעביר אותם אחרי הפגרה, למה דווקא עכשיו?

מל פולישוק-בלוך: למה לא יום שני?

אבשלום וילן: יש לי בקשה להקדים את ההצבעה, אם אפשר.

שלום שמחון: אני רוצה לעבור לעניין עצמו.

שלום שמחון: בעניין המרכזי, שקשור למכרז, אני אומר דבר לא פשוט.

שלום שמחון: אני מבין את הפרובלמטיות הקיימת, אני מבין את הלחצים, ואני גם מבין את הסביבה בה אנחנו פועלים, כולל האילוצים שיש לממשלה וכולל הדעות השונות שיש לממשלה.

שלום שמחון: אפילו בוועדת השרים יש דעות שונות, ואפילו באותה מפלגה עצמה.

שלום שמחון: לכן בסביבות השעה 10:30 אני מתכוון לומר בעניין הזה כמה דברים.

שלום שמחון: אנחנו חותרים לכיוון שבסביבות השעה 17:00 נגיע להצבעות.

שלום שמחון: בעניינים של אתמול אני רוצה לומר מה היו הנקודות המרכזיות.

שלום שמחון: בנושא הקפאת ההליכים, לקחה על עצמה היועצת המשפטית לוועדה לגבש נוסח, והוא נמצא לפנינו.

שלום שמחון: אני אהיה מוכן לקבל את העמדה המשותפת הזאת, כמובן שלחה"כ ארדן יש מה לומר בעניין הזה, כמציע המרכזי בהצעת החוק.

שלום שמחון: הנושא השני הוא של חברת החדשות.

שלום שמחון: בנושא חברת החדשות, מנכ"ל מועצת הרשות השניה לא יוכל יותר לכהן כיו"ר חברת החדשות.

שלום שמחון: הייתה מחלוקת בין משרד המשפטים לבין המציע לגבי מי יוכלו להיות הדירקטורים בחברת החדשות.

שלום שמחון: מה שאני רוצה להציע, אחרי שקיימתי שיחות בעניין, הוא לקבל את עמדתה של הגברת לחמן-מסר שדירקטורים במועצת הרשות השניה לא יוכלו לכהן בדירקטוריון של חברת החדשות.

שלום שמחון: יחד עם זאת, חברת החדשות תוכל למנות דירקטורים חיצוניים, בהתאם לכללים הקבועים בחוק, ומתוכם ייבחר יו"ר חברת החדשות.

שלום שמחון: זה האיזון היחיד האפשרי.

אבשלום וילן: כמה דירקטורים חיצוניים יש בדירקטוריון.

שלום שמחון: יש להם ארבעה, אבל אתה קובע שרק מתוך הארבעה האלה יכול להיות היו"ר.

שלום שמחון: גם היום כל העשרה יכולים לבחור, אבל רק מתוך הארבעה.

שלום שמחון: אז שומרים על איזון.

שלום שמחון: העניין השלישי הוא נושא המספרים בחקיקה.

שלום שמחון: שמענו אתמול את כל הצדדים, הבנו גם את מה שהקואליציה מקיר לקיר שהתגבשה אתמול – של ערוץ 10, ערוץ 2 והיוצרים.

שלום שמחון: זו קואליציה מאוד מעניינת.

שלום שמחון: אני רוצה להציע שהמספרים יהיו בתוספת לחוק, והסמכות לשנות את התוספת תהיה בסמכות המועצה, באישור ועדת הכלכלה של הכנסת.

שלום שמחון: כמו שאתם מבינים מתוך העניין הזה, אנחנו גם לוקחים בחשבון את העובדה שבעתיד תהיה רשות תקשורת וכל הדברים שמסביב.

שלום שמחון: אנחנו עושים את האיזון הנכון בין לא להתערב ברגל בוטה בעבודה של הרגולטור, לבין היכולת שלנו לתת איזושהי בקרה, כי ללא בקרה לחלוטין זה לא יהיה נכון.

שלום שמחון: נושא רביעי, שאין לי פתרון לגביו, ואשמח לשמוע את הצעותיהם של חברי הכנסת והדוברים היושבים פה, זה הנושא של הוצאת ההפקות החוצה, אם וכאשר יהיה.

שלום שמחון: אני עוד לא אמרתי מה ההצעה שלי ב-10:30.

שלום שמחון: נדבר על העמדה שהציג פה מר עמי גניגר באחת הישיבות הקודמות, בנושא של האחוזים של ההפקות שיוצאות החוצה.

שלום שמחון: אין לי פתרון.

שלום שמחון: אם נשמע פתרון שיאפשר את השינוי הזה, ניסוח שיהיה אפשר להגיע אליו בהסכמה – אשמח לקבל אותו ולהכניס אותו פנימה.

שלום שמחון: הבנתי אתמול שיש פה בעיה.

שלום שמחון: ל שמעתי את עמדת הזכיינים בנושא הזה אתמול, ואשמח לשמוע אותה.

שלום שמחון: אני אומר את המסגרת הזאת.

שלום שמחון: כי זאת ההתרשמות שלי, גם מחברי ועדת הכלכלה.

שלום שמחון: הכוונה היא, בסופו של דבר, להגיע למירב ההסכמות האפשריות, עם כל הגורמים הנוגעים בדבר בעניין הזה, שלא על פי הכותרות, ולא על פי הלחצים, ולא על פי שום דבר אחר.

שלום שמחון: אנחנו משתדלים לעשות את העבודה שלנו באופן הכי מאוזן האפשרי.

שלום שמחון: כפי שראיתם, ההצעות שהבאתי לכאן מנסות לאזן בין הדברים.

שלום שמחון: אם אני שם לב לרוח הדברים, עד השלב הזה- - לפני שהגענו לעניין המרכזי -הדברים הם אכן כאלה.

שלום שמחון: מה שנותר זה לקבל הצעה בנושא של הוצאת ההפקות החוצה.

דוד טל: אני רוצה להתייחס רק לנקודה אחת כרגע, וזה נושא הרשות השניה.

דוד טל: אתמול כבר אמרתי שבדרך כלל, זו הייתה תמיד קביעה של הממשלה שבחקיקה ראשית לא יהיו מספרים.

דוד טל: אני רוצה שנדע שאנחנו עושים קצת צחוק מהעבודה ומעצמנו, אם נמצא לנכון שהרשות השניה היא גורם שעושה את עבודתו ויש לו תפקיד במערכת, אז אסור לנו לגעת בזה.

דוד טל: אם נחליט שאנחנו רוצים – זו גם אפשרות -להעביר את כל הנושא הזה לידינו, זו גם אפשרות, אמנם קצת יותר גסה, אבל אפשרות.

דוד טל: הבנתי שאתה רוצה להגיע לפשרה, שזה יהיה באישור ועדת הכלכלה.

דוד טל: ברמה העקרוני, אם אין מקום לרשות הזאת, משום שוועדת יצחקי הדליקה "וינקר" והתחילה לעשות את העבודה שלה, משום שעכשיו אנחנו כאן דנים אם יהיו מספרים או לא יהיו מספרים – עוד לפני ההצעה שלך – אם אין מקום לרשות, בוא נפרק את הרשות הזאת, ואנחנו נמשיך לעשות את העבודה.

דוד טל: אולי נעשה את זה טוב כמוהם, אולי פחות טוב.

דוד טל: אם מישהו מצא לנכון להקים את הרשות הזאת - -

שלום שמחון: גם היום יש מספרים בחוק.

דוד טל: לא התערבות כזאת.

דוד טל: כשאין רשות – אני עוד יכול להבין, אבל כשיש מישהו שזה התפקיד שלו?

דוד טל: אז בוא נפזר אותם.

שלום שמחון: יכול להיות שלא הבנת את מה שעשיתי, אבל זה, פחות או יותר, מה שעשיתי.

שלום שמחון: גם היום יש מספרים בחוק.

אבשלום וילן: גם היום תיתן מספרים בהצעה שתגיש, חה"כ שמחון?

אורי אולניק: צריך להזכיר שכל המספרים שעל השולחן הם בהתאם להמלצות של מועצת הרשות השניה.

אורי אולניק: זה לא שאביגדור יצחקי ישב וכתב לעצמו כמה.

דוד טל: זה המנדט שלהם.

אורי אולניק: חה"כ טל, אני לא חושב שזה נכון להגיד שאפילו אם המספרים קבועים בתוספת, פס מהעולם תפקיד הרשות השניה.

אורי אולניק: יגידו לך הזכיינים שבנושא של רגולציה, אלוהים הוא בפרטים הקטנים.

אורי אולניק: כל דבר אחר כך נקבע בכללים ובהגדרות, ואיך עושים את ההפקות.

אורי אולניק: זה שיהיה כתוב 50 מיליון בתוספת, זה לא אומר שהרשות השניה חדלה מלעבוד.

אורי אולניק: כבר היום בנושא של התוספת יש התייחסות למספרי שעות, לז'אנרים.

אורי אולניק: זה קיים גם בחוק התקשורת – בין 8% ל-18%.

אורי אולניק: לכן, הפשרה שהציעו פה בסך הכל משאירה למועצה את הסמכות לקבוע, אבל המחוקק הוא עוד איזשהו בלנס, אם היא רוצה לעשות שינוי מהמספרים שיהיו קבועים בתוספת.

אורי אולניק: הממשלה הוציאה את עצמה מתוך התהליך, וכך מה שהציע יו"ר המועצה זה לא המועצה באישור השר ואישור הוועדה, אלא רק המועצה עם הוועדה.

אורי אולניק: לכן, אני חושב שיש פה פתרון ביניים שנותן מענה.

אורי אולניק: צריך גם לזכור, שנכון להיום, מועד ההצבעות המתוכנן, אין לפנינו החלטה רשמית של המועצה בדבר השעות המחייבות, ולכן אנחנו לא יכולים להשאיר את הדבר הזה באוויר.

אורי אולניק: משני הכיוונים, נראה לי שנמצא פה שביל הביניים.

מל פולישוק-בלוך: אתה לא חושב שהממשלה, שיש לה את הכוח והסמכות להחליט מי המועצה, תשפיע בדרך הזאת?

מל פולישוק-בלוך: כרגע, אין יו"ר, אז היא כבר משפיעה.

אורי אולניק: אני חושב שאחרי הדיון שהיה אתמול, אני חושב שגם הזכיינים וגם היוצרים רוצים את המספרים בחוק, שזה דבר שהוא לעצמו מעניין, כי לכאורה יש סתירה בין שני הדברים האלה.

מוטי שקלאר: מניסיוננו, אנחנו יודעים שאת החוק יותר קל לשנות מאשר לשכנע את מועצת הרשות השניה.

מוטי שקלאר: בהמשך לדברי חה"כ טל, אי אפשר לעטוף את זה בנייר צלופן ולומר שזה רק שינוי סמנטי כזה או אחר.

מוטי שקלאר: עד היום, בהחלטה שלכם יש שינוי מאוד משמעותי מתפקידה של הרשות, ואני ורצה להגדיר.

מוטי שקלאר: עד היום הרשות השניה, מתוך מגמה של המחוקק – ותקראו בבקשה את החוק – להיות ציר מאוד משמעותי בין הממשלה לשידורים המסחריים.

מוטי שקלאר: השידורים המסחריים קמו כדי ליצור אלטרנטיבה לשידור הציבורי על מנת ליצור יותר עצמאות.

מוטי שקלאר: הפילטר דרך הרשות השניה נועד לא רק כדי להיות גורם מפקח, אלא לקבוע מדיניות.

מוטי שקלאר: ברגע שקובעים מספרים – זו מדיניות.

מוטי שקלאר: כלומר, אם כך וכך כסף יוצא לחדשות, כך וכך כסף יוצר לתעודה ולתחום אחר – אתה בעצם קובע מדיניות, וקובע את אופי השידור המסחרי, כמה חדשות, אילו חדשות, באיזה שעות.

מוטי שקלאר: זה תלוי בסכומים.

מוטי שקלאר: קבעתם סכומים, בעצם אתם אומרים שהרשות השניה נשארת כגורם מפקח בלבד, לא כקובע מדיניות.

מוטי שקלאר: זו נקודה שחשוב שנדע אותה, מה המשמעות של ההחלטה.

שלום שמחון: יש כרגע יש הצעות, יכולה להיות גם הצעה שלישית.

שלום שמחון: אני מציע – בעדינות הכי גדולה שרק אפשר – להבין שיש פה שינוי גדול, הרבה מעבר למה שדיברנו אתמול, במה שאני מציע כרגע.

שלום שמחון: תרצה שתהיה הצעה שלישית - תהיה הצעה שלישית.

מל פולישוק-בלוך: להפך, זה נותן הרבה יותר כוח.

מל פולישוק-בלוך: אני לא מבינה אותך, אתה יורה לעצמך כדור ברגל.

מל פולישוק-בלוך: נותנים לך את הכוח לעשות את השינויים.

שלום שמחון: אני רוצה להגיד משהו שלא התכוונתי לומר.

שלום שמחון: הדברים שאמרת אתמול, מר שקלאר, אילצו אותי לשבת אתמול עד שעה מאוד מאוחרת בלילה, מתוך כוונה שאני אעשה כל מאמץ כדי למנוע את האפשרות שאתה תתפטר מתפקידך.

שלום שמחון: הייתי מודע לעובדה שהחלטה חד-צדדית של הוועדה לכיוון הממשלה, המשמעות שלה היא שאתה תרצה ללכת הביתה.

שלום שמחון: מאחר ואני לא חושב שזה יהיה נכון על הרקע הזה לגרום לכך שהרגולטור ילך הביתה, עשיתי מאמץ גדול עד שעת לילה מאוחרת למצוא משהו שמאפשר לכך שהמערכת שלך לא תישבר.

שלום שמחון: אין לה יו"ר, גם המנכ"ל ילך הביתה מחר בבוקר, ובכלל ועדת הכלכלה תהפוך להיות המועצה.

שלום שמחון: זאת לא הכוונה.

שלום שמחון: אני חושב שבמה שעשיתי כרגע, לקחתי אחריות גדולה, מעבר להחלטת הממשלה, די למנוע – ואני אומר את זה באופן הכי בוטה - את ההתפטרות של מנכ"ל מועצת הרשות השניה, שהייתי מבין אותה.

שלום שמחון: אם אתה רוצה להביא את זה עוד יותר קדימה, המשמעות של העניין היא שבסופו של דבר יכולה להתקבל גם עמדת הממשלה, וגם השדרוג הזה הוא לא לעניין.

שלום שמחון: אתה יכול להגיד שזה קשה לך, אבל במציאות שנוצרה זה המכסימום.

שלום שמחון: דברתי מלב אל לב עכשיו.

מוטי שקלאר: אני רק אומר שנבין את המשמעות של העניין, אני רוצה לומר את האני מאמין שלי.

מוטי שקלאר: מחר יש ועדת כנסת אחרת, שתחליט שמדיניות השידורים צריכה להיות שונה, והסכומים לא צריכים להיות דווקא לחדשות וז'אנר עליון, אלא לדברים אחרים.

שלום שמחון: אתה היוזם.

אבשלום וילן: זה באישור ועדת הכלכלה.

שלום שמחון: אני יכול רק לאשר.

אבשלום וילן: אתה מביא לנו הצעה, מאשרים כן או לא.

אבשלום וילן: אתה תמיד יכול למשוך.

אבשלום וילן: אתה תמיד יוזם.

אתי בנדלר: שינוי שהוא לא ביוזמת המועצה יכול להיעשות רק בחקיקה ראשית.

שלום שמחון: אני גם רוצה לומר, שלמרות העובדה שחה"כ טל רצה כבר להעביר אותי מתפקידי, נכון לרגע זה, עד נובמבר 2005 אני כאן.

שלום שמחון: אמרתי הבוקר למנכ"ל ערוץ 10 שיראה איזה אבסורד, הערוצים המסחריים הם שוק של מיליארד שקל – תראו כמה הכנסת עוסקת בכם.

שלום שמחון: ענף החלב - שבקושי מצליחים להתפרנס ממנו – הוא 8 מיליארד שקל, הוא עובר היום טלטלה כזאת כבדה, וכאילו לא קורה דבר.

מל פולישוק-בלוך: זה אתה אשם, כי אתה לא רוצה להתעסק בזה.

מוטי שקלאר: לגבי חברת החדשות, מי בוחר את ארבעת הנציגים.

שלום שמחון: המועצה בוחרת את ארבעת הנציגים – אני מבין שיש פה התנגדות של משרד המשפטים.

שלום שמחון: המועצה בוחרת ארבעה נציגים לא מתוכם, ארבעה נציגים חיצוניים.

שלום שמחון: רק מתוך הארבעה האלו יוכל להיבחר יו"ר חברת החדשות.

גלעד ארדן: מתוך העשרה.

אבשלום וילן: לא, מתוך הארבעה, היו"ר חייב להיות איש ציבור.

אבשלום וילן: זה כל הרעיון של הפיקוח הציבורי.

מוסקו אלקלעי: לשתי החברות או רק לאחת?

אבשלום וילן: לשתיים.

שלום שמחון: אם גם משרד המשפטים מסכים לזה, אז אין שום בעיה.

אתי בנדלר: נקרא בקול את הנוסח.

שלום שמחון: כדי שנוכל לרוץ קדימה גם עם החקיקה הממשלתית, אני מבקש הצעות לגבי הנושא של האולפנים.

שלום שמחון: אני מבקש לשמוע את עמדת הזכיינים השונים בעניין הזה.

דורון אבני: אני רוצה להפנות את תשומת לב הוועדה שהנושא הזה מוסדר בצורה מאוד פרטנית בכללי הרשות השניה מזה תקופה ארוכה.

דורון אבני: לשם שינוי בעניין הזה לא שמענו טענות שזה לא נאכף.

דורון אבני: יש מכסה שקבועה בכללי הרשות השניה.

דורון אבני: במכסה הזו יש גם 60%, שזה יותר ממה שקבוע בחוק, וגם יש מענה להיקף ההוצאה שצריך להוציא החוצה מכלל ההוצאה שלהם לשידורים.

דורון אבני: שעות והשקעה – שני הדברים מוסדרים בכללים.

גלעד ארדן: כיון שהשוק הולך להשתנות, רצוי שגם זה ישתנה.

עוזי פלד: רציתי לומר את מה שעו" אבני אמר.

עוזי פלד: קודם כל, זה מוסדר.

עוזי פלד: הנושא הזה תוקן רק לאחרונה, בשנה שעברה לעניין של 60%.

עוזי פלד: אין בזה משמעות גדולה מפני שמה שקורה בפועל הוא שמשלושת זכייני ערוץ 2 רק לטלעד יש אולפנים משלה, וגם היא מחויבת ב-50%.

עוזי פלד: זאת אומרת שבערוץ 2 לא יותר מ-17%, 18% נעשה בפנים, על היתר נעשה בחוץ.

עוזי פלד: לגבי ערוץ 10 אני לא יודע.

עוזי פלד: כך שאני חושב שלבקשה הזאת אין שום משמעות.

שלום שמחון: אתה עוסק בנושא הזה כל הזמן, אנחנו לא.

שלום שמחון: אני מבקש שתסביר יותר לאט.

עוזי פלד: נניח שיש ביום 20 שעות שידור, ונניח שמתוך זה 10 שעות שידור בהפקה ישראלית.

עוזי פלד: החוק עד השנה שעברה אמר שלפחות 5 שעות יימסרו לגופי הפקה חיצוניים מהזכיין.

עוזי פלד: הכללים שונו, כמו שעו" אבני אמר, בשנה שעברה ל-60%.

עוזי פלד: בפועל מה שיש אצל הזכיינים זה הרבה פחות, הרבה יותר ניתן לגופי הפקה חיצוניים.

עוזי פלד: למשל, משלושת זכייני ערוץ 2 דהיום, לא לקשת ולא לרשת יש אולפנים משלה, 100% של ההפקות הם מוציאים החוצה.

עוזי פלד: רק לטלעד יש אולפנים משלה, אז אנחנו עומדים ב-60%.

עוזי פלד: פירושו של דבר, שבממוצע בערוץ 2, רק 20% נעשה בפנים, כך שה-50%, 60% זה מעל ומעבר.

שלום שמחון: יש השפעה לכמה זכיינים יהיו בעתיד.

עוזי פלד: לא, משום שאותה כמות של הפקה תישאר.

עוזי פלד: אנחנו משדרים ביום 20 שעות, אז ה-10 שעות של הפקה עצמית יישארו בין אם נתאחד ובין אם לא נתאחד.

אבשלום וילן: היינו למשל, בסיור בערוץ 10.

אבשלום וילן: להם יש אולפנים משוכללים, ציוד.

אבשלום וילן: הם הראו לנו את זה.

אבשלום וילן: אני בטוח שהאינטרס שלהם היום הוא לעשות מה שיותר בפנים.

עוזי פלד: מה שאתם ראיתם זה אולפני חדשות.

עוזי פלד: גם לנו יש אולפן חדשות.

מל פולישוק-בלוך: תוציאו את זה לערוץ 10 והם אליכם, וגמרנו.

דוידה לחמן-מסר: ניסינו לסדר פרנסה גם לאנשים שהם לא בעלי זיכיונות.

עוזי פלד: הערתו של חה"כ וילן היא במקום.

עוזי פלד: חדשות לא כלולות בזה.

שלום שמחון: מאחר שהתחלנו עם הדוגמה של החלב, אמשיך בה.

שלום שמחון: תארו לכם שתנובה הופכת להיות מחר היצרנית של החלב, ויוצרת שרשרת מלמטה עד למעלה.

שלום שמחון: מחר בבוקר, השלישייה הזאת יכולה להתאחד להיות אחד או שניים, ואז היא גם עושה את רוב העבודה בעצמה.

שלום שמחון: אם פעם כל אחד היה צריך להוציא חלק, עכשיו הם עושים יחד את הכל, ואני שהשקעתי בהקמת אולפנים, ושהחוק הגן עליי בשלב מסוים – נפגע.

שלום שמחון: איך אתה עונה לזה?

עוזי פלד: ה-50% או ה-60% נשארים קבועים, זאת לא הבעיה.

עוזי פלד: אני רוצה להסביר לכם שיש הבדל בין תוכניות לבין חדשות בענייני דיומא.

עוזי פלד: בחדשות בענייני דיומא בערוצי השידור בכלח העולם, וגם אצלנו, יעשו את זה לבד.

עוזי פלד: לא נמסור את זה לקבלנים חיצוניים, אין בזה בכלל איזושהי חשיבה.

עוזי פלד: מדובר על התוכניות, והתוכניות מוגנות בחוק בצורה הכוללת ביותר האפשרית.

עוזי פלד: לעניות דעתי, אין צורך לשנות את זה, אבל זה גם לא משנה אם תשנו.

עוזי פלד: אין לזה משמעות בכלל.

גלעד ארדן: בחוק כתוב 50%, האם למועצה סמכות לשנות את זה?

גלעד ארדן: איך היא העלתה ל-60%

דורון אבני: כתוב בחוק "לפחות".

מודי פרידמן: אני מבין אם אנחנו היינו פונים שלנות את החור.

מודי פרידמן: יש חוק, אני לא מבין על מה אנחנו מדברים.

מודי פרידמן: החוק מחייב אותנו, כולנו עומדים בזה, אף אחד לא פנה לשנות את החוק.

מודי פרידמן: אני חושב שאי אפשר לשפוט את הפעילות, אנחנו כרגע בהקפאה, הרי לא זה המצב שאתו נמשיך.

מודי פרידמן: אנחנו נעמוד במסגרת החוק.

מודי פרידמן: במסגרת ההקפאה – אנחנו מודעים לכך שאנחנו לא עומדים בזה.

לאון צימן: הבעיה שונה.

לאון צימן: עד היום היו שלושה זכיינים.

לאון צימן: כשיש לך רק יומיים, מבחינה כלכלית לא כדאי להקים אולפנים, גם כשיש לך את ה-40% או 50%.

לאון צימן: ברגע שיהיה זכיין אחד, גם אם יישארו לו רק 40% - כדאי לו להקים אולפנים, אז זה משנה את היחס של היום.

לאון צימן: על זה אנחנו מדברים בגדול, שינוי היחס.

שלום שמחון: אם החוק נשאר כזה שהוא מחויב לכם על האחוז שהיה קודם לכן, זה לא משנה אם כל השלושה הופכים לאחד.

שלום שמחון: 50% נשארים 50%.

לאון צימן: המצב הוא לא כזה.

לאון צימן: כיוון שלרשת ולקשת אין אולפנים, למעשה הם מוציאים 100% החוצה.

לאון צימן: נכון שלטלעד יש אולפנים, והיא לא מוציאה 100% החוצה, אבל היום המצב הוא בעבר לחוק, ולזה בנינו את עצמנו.

לאון צימן: אם עכשיו אתם תשנו את החוק ויהיה רק זכיין אחד, היחס ישתנה.

גלעד ארדן: חשוב לזכור שאנחנו מורידים את הסכום, הרי הם חייבים לערוץ 10, אז גם הסכום שייצא החוצה יהיה משמעותי.

עמית שכטר: מר פלד, אם זה לא משנה, אפשר להכניס את זה לחוק.

עמית שכטר: הנקוד העקרונית היא להעביר מהמקום של הכללים למקום של החקיקה, בגלל השינויים הדרמטיים שקורים עכשיו בחקיקה.

עמית שכטר: כמו שהסביר מר צימן, המוטיבציות בשוק עומדות להשתנות כתוצאה משינוי מבנה השוק, וסך היקף ההפקה הלך להשתנות כתוצאה מהחקיקה הזאת.

מוסקו אלקעי: קחו את הסמכויות ונלך הביתה.

עמית שכטר: המסגרת משתנה, כולה.

עמית שכטר: בחוק המקורי היו חמישה שחקנים, עכשיו הולכים להיות, בסוף התהליך הזה, רק שניים.

עמית שכטר: ה-50% הזה נבנה סביב המוטיבציות של מספר השחקנים שהיה.

עמית שכטר: הכוונה אינה לפגוע במועצת הרשות השניה, אבל מכיוון שהעלייה מ-50% ל-60% נעשתה על ידי המועצה, והיא יכולה גם להשתנות על ידי מועצה אחרת מחר, אנחנו מבקשים את העלייה הזאת לקבע בחקיקה.

דוידה לחמן-מסר: הבעיה היא לא האחוזים, הבעיה היא מספר השעות.

עמי גניגר: מה שקורה בערוץ 10 היום, שאמנם זה קורה כתוצאה מהקפאה, אין סיבה שזה ישתנה כשהם ייצאו מההקפאה.

עמי גניגר: כלכלית – בצדק.

עמי גניגר: יש להם אולפן שלהם, הם יפיקו בו הכל: אקטואליה, לא אקטואליה.

שלום שמחון: הבנתי שנתתם אתמול הצעה מנוסחת.

שלום שמחון: 80% היה גבוה מידיי.

עמי גניגר: 60% זה נמוך מידיי.

דוידה לחמן-מסר: 60% ומספר שעות, יש הסכמה?

אבי ארמוזה: העניין הוא לא רק כלכלי.

אבי ארמוזה: תלכו 10 שנים אחורה, הבסיס האמיתי להצלחה של ערוץ 2 זה הפקת מקור טובה.

אבי ארמוזה: תראו את ההבדל בין ערוץ 2 לערוץ 1, העובדה שערוץ 1 עושה את הכל בפנים – זה המקום לתרדמה התרבותית שלו.

אבי ארמוזה: אם אנחנו רוצים פלורליזם, אנחנו חייבים שיהיו כמה שיותר הפקות מחוץ לערוצים, זה יאפשר לכמה שיותר מפיקים לפרוח ולהציע הצעות.

אבי ארמוזה: זה מה שהביא להצלחה של ערוץ 2.

מל פולישוק-בלוך: איפה זה כתוב בחוק?

מל פולישוק-בלוך: בסעיף 60?

שלום שמחון: ברוח ההסכמות, אני רוצה לנסות להציע הצעה.

שלום שמחון: העיקרון מקובל, שצריך לעשות שינוי.

שלום שמחון: אני מציע שאנחנו נעשה את זה 60% לפחות.

שלום שמחון: כמובן שאם יש הצעה אחרת היא תעמוד להצבעה.

שלום שמחון: נכניס את זה לחקיקה ראשית.

מל פולישוק-בלוך: יש לנו הצעה ל-66%, שני שליש.

גלעד ארדן: שני שליש זה מכובד.

שלום שמחון: הם ייצאו החוצה ויסדרו את העניינים ביניהם, זו התכתשות מיותרת.

דוידה לחמן-מסר: יש בעיה נוספת, אני רוצה שתראו את התמונה המלאה.

דוידה לחמן-מסר: יש טענה של היוצרים לגבי מספר השעות בז'אנר עליון, וזה גם משליך על העבודה.

דורון אבני: זה גם מוסדר בכללים.

דוידה לחמן-מסר: יש כאן שתי קבוצות אינטרסים לגיטימיות, כמו כולן.

דוידה לחמן-מסר: קבוצה אחת, זה האולפנים שרוצים עבודה אליהם.

דוידה לחמן-מסר: קבוצה שניה זה יוצרים שתהיה עבודה אליהם.

דוידה לחמן-מסר: חלק מהמפיקים עובדים עם האולפנים וחלק עובדים עם הזכיינים, יכול להיות שגם במישרין.

דוידה לחמן-מסר: הבעיה עם היוצרים היא בעיית השעות, ולכן יש קשר בין היקף הסכום שמוצא ומספר השעות.

דוידה לחמן-מסר: היוצרים טענו כלפינו – אני מביאה בפניכם את הטענה, אני לא כל כך מבינה בזה ואני רוצה שנתייחס אליה – שדווקא השעות של ז'אנר עליון והשעות הדוקומנטריות – שהן השעות של סוגה עילית – ככל שאתה עושה יותר שעות, הכסף שנקבע כמכסת גג מתפרש על פני יותר שעות, כך שההוצאה להפקה נמוכה יותר.

גלעד ארדן: אבל יש לנו פה התייחסות גם למספר השעות של סוגה עילית.

דוידה לחמן-מסר: תביאו את זה בחשבון.

דוידה לחמן-מסר: אם אתם קובעים 66%, אתם גומרים בפחות שעות.

אבשלום וילן: הם מעונינים בזה.

דוידה לחמן-מסר: לא, הם רוצים יותר את מספר השעות בשבוע.

מל פולישוק-בלוך: תוכנית כמו של דודו טופז, זו סוגה עילית?

אבשלום וילן: בידור.

גלעד ארדן: יש הצעת פשרה, של 65%, אבל בממוצע של שלושת הזכיינים, לא של כל אחד לחוד.

גלעד ארדן: כלל ההפקות שמוציאים הזכיינים יהיה 65%.

אמיר אסף: אנחנו מייצגים את הז'אנר העליון, אנחנו רוצים שתגנו עליו.

אמיר אסף: אנחנו חושבים שגם בעניין הזה של הוצאה החוצה, חשוב להוציא החוצה ז'אנר עליון.

אמיר אסף: אחרת תהיה מגמה שאת הז'אנר העליון ייצרו בתוך הערוצים, ואז הדברים עליהם דיברו קודם - - -

עוזי פלד: מתי זה נעשה?

עוזי פלד: זה אף פעם לא היה.

אמיר אסף: אם זה לא נעשה, מה אכפת לכם שזה יהיה בחוק?

דוד טל: אדוני היו"ר, נשאיר אותם בחוץ לבד, שהם יגיעו לפשרות.

דוד טל: יגיעו לפשרה - נדון בזה, אם הם לא יגיעו לפשרה – נחליט אנחנו במקומם.

דורון אבני: היה לי מרצה באוניברסיטה, שהיה אומר כשכלים כל הקצין, יש לקרוא את הכתוב.

דורון אבני: יש הסבר מסודר בכללי הרשות השניה.

דורון אבני: לפני שכולם משנים אותו, אולי נקרא.

דורון אבני: המשנה ליועץ המשפטי לממשלה אומרת הסדר עם הסוגה העילית, יש הסדר על סוגה עילית, בואו נקרא אותו.

דוידה לחמן-מסר: על מספר השעות המכסימלי.

דורון אבני: גם מספר שעות מכסימלי.

דורון אבני: תקשיבו שניה אחת, נפתור את כל הסכסוך.

דורון אבני: "בעל זיכיון לשדר במסגרת המכסה לתוכניות סוגה עילית שבה הוא מחויב, הפקות מקומיות קנויות בהיקף שלא יפחת מ-60% ממכסה זו.

דורון אבני: להפקתן של תוכניות אלה יקציב בעל הזיכיון סכום שלא יפחת מ-60% מההוצאה הכוללת לתוכניות סוגה עילית, שבה הוא מחויב".

דורון אבני: אם זה טרנד חדש של להעלות כל חקיקת משנה לחקיקה ראשית, אז יש לי עוד כמה הצעות.

שלום שמחון: מה שהציע חה"כ ארדן, שזה יהיה 65% בממוצע של כל הזכיינים יחד - -

אבשלום וילן: האויב של הטוב זה הטוב מאוד.

אבשלום וילן: תשאיר בז'אנר העליון מה שכתוב, ויהיה פה שני שליש ושליש, אחרת לא נצא מזה.

אתי בנדלר: חה"כ ארדן, זה הגבל עסקי ברור, לפי דעתי.

אתי בנדלר: אי אפשר לקבוע דבר כזה בלי לשמוע את עמדתו של הממונה על ההגבלים העסקיים.

גלעד ארדן: אבל זה בשביל להגדיל את ההפקה המקורית החיצונית.

אתי בנדלר: אתה מבקש מהם לעשות שיתוף פעולה כדי להגיע לממוצע.

שלום שמחון: יש לנו שתי הצעות, או 60% לפחות או 65% בממוצע.

גלעד ארדן: הם אומרים שזה נוגד את החוק.

שלום שמחון: אז מה שנשאר זה 60%.

גילה גמליאל: דברנו כאן בהקשר של ההצבעה בשעה 17:00 היום, הגענו לבקשה, שהיום נעלה לסדר היום את הדברים הבוערים, ונושאים כמו אם ייקבע מכרז או רשיונות – אשפר לדחות לדיון אחרי הפגרה.

שלום שמחון: ההצעה הזו כבר עלתה.

שלום שמחון: אני רוצה לעבור לנושא הבא.

אליעזר כהן: רובנו לא נהיה כאן ב-17:00.

אבשלום וילן: אבל חה"כ סער יהיה.

שלום שמחון: אפשר לדחות את זה גם לנובמבר 2007, עד הבחירות.

שלום שמחון: אני מאמין שבסופו של דבר נגיע היום להבנות.

שלום שמחון: נשאר לנו עניין אחד מהעניינים שפתחתי בהם, לפני שאני עובר לנושא בעייתי, וזה הנושא של הקפאת ההליכים.

שלום שמחון: בקשנו אתמול מהיועצת המשפטית לוועדה לרכז את כל הדברים שנאמרו, כדי שהם יניחו את דעת כולם, עד כמה שאפשר.

שלום שמחון: אני מבקש שתקריאי.

אתי בנדלר: ההצעה היא כדלקמן.

אתי בנדלר: ההצעה היא לתקן את סעיף 37 לחוק העיקרי.

אתי בנדלר: סעיף 37, בנוסחו היום, דן בביטול זיכיון, פקיעתו או התלייתו, ובסיף קטן (א) שלו אומר כדלקמן – אני קוראת מהחוק העיקרי: "המועצה רשאית לבטל זיכיון, להגבילו או לצמצמו אם מצה כי נתקיים אחד מן המקרים הבאים, ובלבד שנתנה לבעל הזיכיון הזדמנות נאותה להשמיע לפניה את טענותיו" וכאן יש רשימה של מקרים שבהתקיימם רשאית המועצה לשקול ביטול הזיכיון, הגבלתו או צמצומו.

אתי בנדלר: מה שמוצע עכשיו זה להוסיף לאותו סעיף 37, סעיף קטן חדש (ג)1 כדלקמן: "נתן בית המשפט צו הקפאת הליכים כמשמעותו בסעיף 350ב לחוק החברות, התשמ"ד 1999, בעניינה של חברה שהיא בעלת זיכיון, ונתקיים אחד מהמקרים המנויים בסעיף קטן (א), כאמור אחד מהמקרים שמאפשרים למועצה לשקול ביטול זיכיון הגבלתו או צמצומו – יחולו ההוראות שלהלן.

אתי בנדלר: 1.

אתי בנדלר: תביא המועצה בחשבון, בין יתר שיקוליה לצורך הפעלת סמכויותיה לפי הוראות סעיף (א) גם את התועלת העשויה לצמוח מהבאתו של בעל הזיכיון ומהמשך פעילותו כעסק חי.

אתי בנדלר: 2.

אתי בנדלר: החליטה המועצה להפעיל סמכות מסמכויותיה בהתאם להוראות סעיף (א) תהיה הסמכות לדון בהחלטה האמורה כל עוד לא בוטל הצו, נתונה גם לבית המשפט שנתן את צו הקפאת ההליכים".

אתי בנדלר: כאן עיגנו למעשה את כל הרעיונות שהועלו כאן אתמול.

מל פולישוק-בלוך: כשאת אומרת "נתונה גם לבית המשפט", המשמעות היא, שהרשות יכולה להחליט לבד.

אתי בנדלר: לא.

אתי בנדלר: אני לא שוללת את האפשרות לפנות בעתירה לבג"ץ על ההחלטה המנהלית.

מל פולישוק-בלוך: אני יודעת שזאת הכוונה שלך, אבל כשאני קוראת את הסעיף כמו שהוא כתוב, "נתונה גם לבית המשפט", זאת אומרת זאת אומרת היא יכולה להחליט לבד והיא יכולה גם לפנות לבית המשפט.

גלעד ארדן: אתמול אמר היועץ המשפטי של הרשות, שאין להם גם בעיה – אוני חושב שזה נדרש פה – שיהיה להם פרק זמן, אם המועצה החליטה, עד שההחלטה על שלילת הזיכיון או ביטולו נכנסת לתוקף.

גלעד ארדן: דברת אתמול על 30 יום?

קריאה: הוא דיבר על שבוע.

גלעד ארדן: שבוע הוא יכול לקוות, זה לדעתי רחב מידיי.

גלעד ארדן: צריך להוסיף פה שאם ההחלטה התקבלה, היא תיכנס לתוקף רק אחרי פרק זמן מסוים שיאפשר להם לפנות - - -

אלי זוהר: זה מה שגם אני רוצה לבקש, שהחלטת המועצה לא תיכנס לתוקף לפני שעברו 45 יום.

אתי בנדלר: 45 יום זו הגזמה פראית.

דוד טל: 30 יום.

רוני טלמור: אין להם צורך, ואסביר מדוע.

רוני טלמור: בית המשפט לתת צו מניעה, אין צורך להתלות תוקף של החלטה מנהלית כשיש צעדים מוכרים וקיימים בית משפט.

אתי בנדלר: תכתבו 7 ימים, כדי שיהיה זמן להכין את העתירה.

גלעד ארדן: יש משמעות לפעמים גם לדקלרציות, כלומר אם המועצה מקבלת החלטה לשלול,

גלעד ארדן: צעד שהם רצים לבית משפט, באותו לילה כבר יש ב"גלובס" שהמועצה החליטה לשלול ויש לזה תוקף משפטי, ושום משקיע, ושם אדם בר דעת לא - - - אני לא רוצה שיהיה לזה מיד תוקף.

רוני טלמור: זה נכון לגבי כל החלטה מנהלית.

דוד טל: אני מציע לתת 15 יום.

אתי בנדלר: החלטת הוועדה היא 30 ימים, וההסתייגות של חה"כ טל 15 ימים?

אתי בנדלר: לא, בסדר.

אתי בנדלר: כולם מסכימים על 15 ימים בלי הסתייגות.

שלום שמחון: אני רוצה לסכם את התהליך, לפני שאנחנו עוברים לסוגיה המרכזית.

שלום שמחון: אני אומר גם את העניין הזה כדי שבהקראת החוק נוכל לעבור קדימה.

שלום שמחון: מה שעשינו עד עכשיו, עסקנו בכמה סוגיות שלגביהן הייתה הסכמה, או לפחות הסכמה כמעט מלאה.

שלום שמחון: עסקנו בנושא של שהקפאת ההליכים וגיבשנו נוסח שמוסכם על חברי הוועדה.

שלום שמחון: עסקנו בנושא של חברת החדשות, בנושא הדירקטורים החיצוניים שייבחרו על ידי המועצה, ולא מתוך חברי המועצה.

שלום שמחון: הגענו בעניין הזה להסכמה.

שלום שמחון: מתוך אותם ארבעה יהיה היו"ר.

שלום שמחון: עסקנו בנושא סוגיית חקיקת המספרים, והצענו נוסח שאני מקווה שבאמצעותו גם הקטנו את הפגיעה במעמד הרגולטור ומנענו – אני מקווה – את התפטרותו של מנכ"ל מועצת הרשות השניה.

שלום שמחון: הנושא הרביעי שעסקנו בו הוא הנושא של האולפנים.

שלום שמחון: הצעת הוועדה, 60% לפחות.

שלום שמחון: יש פה גם הצעה נוספת ל-65% לפחות.

שלום שמחון: ההצעה הזאת תוכרע בסופו של דבר בהצבעה.

מל פולישוק-בלוך: יש הסכמות, למה אי אפשר להצביע?

מל פולישוק-בלוך: אנחנו רוצים שתחליט כשאנחנו פה, לא כשאנחנו לא פה.

שלום שמחון: בסדר, אני לא רוצה להחליט בלעדיכם.

שלום שמחון: עד עכשיו עשיתי הכל בהסכמה.

שלום שמחון: הגענו להסכמות, ואחר כך בהקראה זה עניין טכני, אז אפשר לעשות את זה קצת יותר מהר.

עוזי פלד: בסוף הדיון הזה תקבל תעודת מוסמך לגישור.

שלום שמחון: תודה.

שלום שמחון: חושבים שאני בא מהחקלאות נטו, אבל אני עובד סוציאלי, זה המקצוע שלי.

שלום שמחון: אני רוצה לעבור לעצם העניין ולדווח לחברי הוועדה על השתלשלות האירועים מאז אתמול.

שלום שמחון: לבקשת הוועדה, נפגשו נציגי הזכיינים בערוץ 2, בהרכב של משרד המשפטים, משרד האוצר והממונה על ההגבלים העסקיים, מנכ"ל משרד התקשורת ומנכ"ל הרשות השניה אתמול לישיבה.

שלום שמחון: בסופו של דבר, אנחנו מבינים שלא נוצרה שם הסכמה.

שלום שמחון: לאחר שלא נוצרה הסכמה, והתקבלה בקשת דחייה של 24 שעות מהזכיינים, הפנייה הייתה של מנכ"ל משרד התקשורת, ואני קבלתי אותה.

שלום שמחון: מתוך מספר שיחות שקיימתי אתמול, כולל עם הממונה על ההגבלים העסקיים, וכולל עם שר המשפטים בעצמו, וכולל עם שר התקשורת לשעבר, ושר התקשורת המיועד - - -

אבשלום וילן: שהוא במקרה זה שונה משר המשפטים.

שלום שמחון: אני יכול לומר בוודאות שיש הבדלים מהותיים לגבי עיתוי המכרז וקביעתו.

שלום שמחון: אין הבדלים – אני אומר את זה פעם ראשונה – לגבי הנקודה המרכזית

שלום שמחון: ,ש אנחנו מתכוונים לפעול בעולם של מכרז ולא בעולם של רשיונות.

שלום שמחון: אני אומר את זה באופן ברור, כולל שיחתי עם השר פורז מהבוקר.

שלום שמחון: כל הסביבה שאנחנו מדברים עליה, מדברת על עולם של מכרזים ולא על עולם של רשיונות.

גלעד ארדן: סביבה שהממשלה מדברת עליה, לא אנחנו.

גלעד ארדן: אנחנו עוד לא דברנו בכלל.

שלום שמחון: בוודאי.

שלום שמחון: אני מרשה לעצמי לצטט את כולם.

שלום שמחון: זה נכון שאברהם פורז, המועמד לשר התקשורת, לא רוצה לקבוע את זה עכשיו, אבל מצד שני הוא אומר באופן מפורש שמכרז יהיה.

שלום שמחון: הממונה על ההגבלים העסקיים, שאתו ישבתי בשעת לילה מאוחרת אתמול, אומר שמכרז יהיה.

שלום שמחון: אני מנסה לספק לכם את האינפורמציה עד כמה שניתן, כי בסופו של עניין אני פועל גם מטעמכם בשיחות האלה, ואני משתדל להביא את הדברים ככל האפשר.

שלום שמחון: בסופו של דבר, אם לא יקרה דבר, צריך שיהיו זכייני חדשים בנובמבר 2005.

שלום שמחון: כדי שיהיו זכיינים בנובמבר 2005, לכל המאוחר מכרז צריך לצאת בספטמבר 2004.

גלעד ארדן: איפה זה כתוב?

גלעד ארדן: מועצת הרשות השניה צריכה להוציא את המכרז, נכון?

גלעד ארדן: מה המצב החוקי?

שלום שמחון: אתה יכול לא להסכים עם הדברים שאני אומר, אבל אתה לא יכול לקבוע עמדה עוד לפני שאני קבעתי עמדה.

גלעד ארדן: אני רק שואל מה המצב החוקי.

שלום שמחון: צריכים להיבחר זכיינים במכרז, שצריכים להיכנס לעבודה בנובמבר 2005.

שלום שמחון: כדי שהמכרז הזה ייצא לדרך, מישהו צריך להוציא את המכרז.

שלום שמחון: נקודת הזמן שבה צריך להוציא את המכרז צריכה להיות קבועה.

שלום שמחון: בסופו של דבר המכרז הזה ייצא.

שלום שמחון: נכון לרגע זה, הממשלה הציעה בחוק שלה מרץ 2004.

שלום שמחון: בינינו, דברנו גם עם הממונה – לא סביר.

שלום שמחון: הוא אמר את זה, הוא גם אמר את עמדתו לזכיינים בעניין המכרז, הוא מתכוון שיהיה מכרז.

שלום שמחון: מאחר ואלו הם הדברים, הודיע לי אתמול שר המשפטים בלילה, שלמרות שיש חילוקי דעות בסיעתו בינו לבין שר התקשורת המיועד, הוא עומד על כך שהצעת הממשלה תתקבל ככתבה וכלשונה.

שלום שמחון: אנחנו כבר מבינים שכלשונה היא לא יכולה להתקבל, כי כבר עשינו שינוי.

שלום שמחון: אבל הוא עומד על כך שיהיה מכרז וייקבע תאריך למכרז.

שלום שמחון: זו עמדת הממשלה נטו נכון לאתמול, גם אם היא מוצגת שונה על ידי אנשים אחרים.

שלום שמחון: מאחר וזו תמונת המצב, ומאחר שאנחנו מבינים בעולם של מכרזים, אני רוצה להציע – זו רק הצעה, יכולה להיות הצבעה על הפיצול, יכולה להיות הצבעה על החלטת הממשלה, ויכולה להיות הצבעה על הצעתי.

שלום שמחון: אני אומר מראש, שאני מקבל כל הצעה שתהיה בוועדה, כפי שהיא תהיה.

שלום שמחון: מאחר והבנתי שזאת עמדת הממשלה והיא לא מתכוונת לשנות אותה, אני אומר שאביא פה להכרעה כל הצעה שתהיה פה.

מל פולישוק-בלוך: מה הכוונה בפיצול?

שלום שמחון: לשים את הנושא הזה בצד ולדון בו בבוא העת.

שלום שמחון: משמעות העניין היא שלוח הזמנים שדברתי עליו קודם לא יהיה בתוקף, כי סביר להניח שלא יקרה דבר, וגם לא תהיה הכרעה מצד הזכיינים.

שלום שמחון: אני מציע, שמאחר והזכיינים מבינים את הכיוון של מה שאני אומר.

שלום שמחון: אני פונה לחברי הוועדה, אני מאוד רגיש למה שאתם אומרים, ואני גם רגיש לצד השני של השולחן הזה.

שלום שמחון: אני רוצה שחברי הכנסת יידעו – כדי שלא תגידו מהבטן מה שאתם אומרים, שלא נקבל מכתבים כאלה או אחרים, ולא יגידו באוטובוס להדיח אותי – בסופו של דבר מי שצריך לקבל את ההכרעה זה הזכיינים.

שלום שמחון: כל עוד הזכיינים יידעו שאפשר לשנות את זמן ההצבעה, שאפשר לדחות את המכרזים, שאפשר לעשות עניינים, הם לא יישבו עם עצמם לקבל הכרעה.

שלום שמחון: לכן, יש פה נקודת זמן, שאנחנו כחברי כנסת – מעבר למה שהממשלה החליטה – צריכים להגיד לזכיינים: יש לכם זמן עד השעה 17:00.

שלום שמחון: תחשבו, תגידו שאתם רוצים שנצביע על הפיצול – נצביע על פיצול, אבל אנחנו נצביע גם על הצעות אחרות.

שלום שמחון: תודיעו שאתם רוצים להגיע להבנה עם הממשלה, יהיה לכם זמן עד השעה 17:00 להגיע להסכמה עם הממשלה.

שלום שמחון: תגידו שצריך לנסח את הנייר הזה עוד שעה שעתיים, ניתן לנסח את הנייר הזה שעה שעתיים.

שלום שמחון: סך הכל, אנחנו לא רוצים להזיק.

שלום שמחון: אנחנו רוצים שחוסר הבהירות בערוצי הטלוויזיה מסחרית יסתיים, שנצעד קדימה.

יוחנן צנגן: איך אפשר להגיע להחלטה ב-4 שעות?

יוחנן צנגן: אנחנו מבקשים חודש כדי להגיע להחלטה.

דוידה לחמן-מסר: כן, פלוס הארכה של ארבע שנים.

שלום שמחון: הקריאות האלה לא עוזרות לי.

שלום שמחון: ההכרעה המרכזית של הממשלה שאנחנו פועלים בעולם של מכרזים, כולל כל השמות שאמרתי –אפשר לצטט אותי בפניהם, ולא משנה מה הם אומרים בשיחות פרטיות – קיימת.

שלום שמחון: אני רואה בבקשה של מר צנגן בקשה לגיטימית.

שלום שמחון: אני מציע, שהעיתוי למכרז יהיה בספטמבר 2004.

שלום שמחון: זו ההצעה שלי, כמובן שכל הצעה אחרת יכולה לעלות להצבעה.

שלום שמחון: אני מבין שהממשלה לא אוהבת את מה שאני אומר עכשיו.

אמיר לוי: הממשלה מתנגדת.

שלום שמחון: הבנתי.

גלעד ארדן: אפשר להסביר את הנימוקים?

שלום שמחון: מה אתם דואגים, אולי בסוף אני אהיה שר התקשרות ולא מר פורז ואז הכל יסתדר?

גלעד ארדן: הלוואי.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו בונים על זה שבסוף אתה תהיה שר התקשורת.

שלום שמחון: יופי, בסוף אהיה אצלכם, נראה לי.

מל פולישוק-בלוך: אני מאוד אשמח.

שלום שמחון: אני חוזר להצעה.

שלום שמחון: הצעתי היא שהוועדה תמליץ שהמכרז יהיה בספטמבר 2004.

שלום שמחון: שמעתם את עמדת הממשלה, היא יכולה מתי שהיא רוצה למשוך את החוק.

שלום שמחון: לגבי מספר הזכיינים יש שתי אופציות.

שלום שמחון: אחת, אם יש תחרות – זכיין אחד, אם אין תחרות – שני זכיינים.

שלום שמחון: אופציה שניה, שני זכיינים עם אופציה להתמזג בעתיד, באישור הממונה על ההגבלים העסקיים.

שלום שמחון: הוא יצטרך להודיע את זה בזמן סביר.

שלום שמחון: אני מציע ששיעור הבעלות הישראלית יהיה גבוה במיוחד, והוא יהיה קריטריון ואחד השיקולים המרכזיים בבחירת הזוכה במכרז.

שלום שמחון: אני רוצה להציע, בהנחה שיהיו זוכים אחרי המכרז, יהיה ניתן לקבל את רשיון ההפעלה לפני נובמבר 2005.

שלום שמחון: אני מודע לעובדה שיש פה הקלה נוספת של כמה עשרות מיליוני שקלים, שהם לא על דעת משרד האוצר ומשרד התקשורת.

אמיר לוי: אנחנו נגד זה.

שלום שמחון: בהנחה שחה"כ טל, וילן ואני ניגשנו למכרז, שניים זכו.

שלום שמחון: נשאר אחד, אבל הוא צריך לשדר עד נובמבר 2005.

דוד טל: אז אם לא אכפת לך, חה"כ וילן ואני זכינו.

שלום שמחון: עכשיו אני אומר, אני לא אפסיד כסף עד העניין עד נובמבר 2005.

שלום שמחון: אם הוא יוותר על העניין, אפשר יהיה להתחיל מרגע הזכייה, ואני לוקח בחשבון שבעניין הזה יש הטבה כספית מסוימת.

שלום שמחון: אולי תגיד לי מר לוי, למרות שאתה מתנגד, מה היא שווה בערך?

אמיר לוי: לשנת הארכה אחת יש מחיר מינימום של 20 מיליון שקל, וזה יכול להגיע עד 40.

יוחנן צנגן: 20 מיליון זה לשנתיים.

יוחנן צנגן: 10 מיליון לשנה.

יוחנן צנגן: זה גם לא שנה.

דוידה לחמן-מסר: אתה מאריך לו גם את הזיכיון בשנה?

מל פולישוק-בלוך: אני גם לא מבינה, מי מרוויח?

אבשלום וילן: לא הבנו.

שלום שמחון: ניסיתי להגיד שברורים שני דברים.

שלום שמחון: אחד, שזה צריך להיות מלווה בהטבות נוספות.

שלום שמחון: אני לא מתעלם מהעניין הזה, ואני גם לא רוצה לרסק אף אחד מהזכיינים.

שלום שמחון: אני גם לא רוצה שייצא מצב שאחד ניצח ואחד הפסיד, וכל העניינים האלה.

שלום שמחון: לכן, אני מנסה לחפש את הדרך המאוזנת בין הצעת הממשלה לבין העניין עצמו.

שלום שמחון: באופן תיאורטי, נניח שיש מכרז.

שלום שמחון: ייווצר מצב שמי שממשיך הלאה – אני מוכן להציע לשקול הטבה כספית נוספת, שהבנתי עכשיו ממר צנגן שהיא פחותה ממה שאמרתי – אני מקבל את זה כי הוא בעל המקצוע, לא אני.

שלום שמחון: צריך להבין שבמידה מסוימת צריך להגדיל את הוודאות של הזכיינים בערוץ 2, כיוון שהם עשו עבודה מן הכלל בשנים הקודמות.

שלום שמחון: אי אפשר להתעלם מהעניין הזה.

שלום שמחון: הם יצרו חברות תוכן שהן ברמה מאוד גבוהה.

שלום שמחון: אני לא חושב שצריך לרסק להם את הוודאות בכל תנאי.

מל פולישוק-בלוך: על זה אין מחלוקת לאף אחד.

שלום שמחון: מצד שני, גם אי אפשר להתעלם מדברים אחרים.

שלום שמחון: אני מודע לעובדה שישנה בעייתיות מסוימת לגבי זכיינים שנמצאים בקבוצות השונות, שהם צריכים להחליט בשלב מסוים – אולי הם כבר החליטו – שבהתאם לבעלויות הצולבות הם צריכים להשתחרר או מערוץ 2 או מהכבלים.

שלום שמחון: אני מבין שבנקודה הזאת יש בעייתיות מסוימת, מבחינת מה קורה עם ההשקעה שלהם עד עכשיו.

שלום שמחון: בעניין הזה אני נמצא בחילוקי דעות עם כמה מהחברים שיושבים סביב השולחן הזה.

שלום שמחון: אני אומר את הדברים על השולחן, אין לי פתרון.

שלום שמחון: יש כאלה שאומרים שהפתרון ניתן באמצעות העובדה שניתנו מספיק שנות הארכה, שלקחו את העניין הזה בחשבון.

שלום שמחון: יש אחרים שאומרים ההיפך.

דוידה לחמן-מסר: אם היו רשיונות הם לא יכלו לקבל אותם, אז למה במכרז הם רשאים להתמודד?

יוחנן צנגן: אם היו רשיונות היה ערך למניות שלהם.

דוידה לחמן-מסר: לא היה שום ערך.

דוידה לחמן-מסר: תמיד, כל קיץ, מנסים לשפר עמדה ל"ידיעות אחרונות".

שלום שמחון: זה לא לעניין.

שלום שמחון: חה"כ טל אמר את זה בבוקר לעילא ולעילא.

שלום שמחון: על השולחן באופן רשמי יש כרגע את הצעת הממשלה, ששר המשפטים הודיע אתמול שהוא מתעקש עליה, יש את הצעתי, ואין על השולחן עדיין – אבל אני מאמין שהיא תבוא בהמשך – הצעה לפיצול.

שלום שמחון: אם היא תבוא היא תבוא.

גלעד ארדן: עדיין לא הבנתי את ההצעה שלך.

גלעד ארדן: אתה יכול לחזור עליה?

שלום שמחון: התרשמתי, בסופו של דבר, מכולם כולל השר פורז שבעתיד נפעל בעולם של מכרזים.

מל פולישוק-בלוך: מה היתרון בספטמבר.

שלום שמחון: הממשלה הציעה מרץ, שר התקשורת אמר שלא נתעסק עם זה עכשיו, כשהוא יהיה שר התקשורת הוא יטפל בזה אחר כך.

שלום שמחון: אם הנחת העבודה היא שמכרז יהיה, ופער הזמן בין מרץ לבין ספטמבר 2004 הוא רק חצי שנה, אני מוכן בזמן הזה לא לקבל את עמדת הממשלה, למרות שהם צועקים פה מהצד, ולהציע במקום מרץ ספטמבר.

שלום שמחון: אז בזה יסתיים העניין, וכולם יודעים שמתארגנים לנקודת הזמן הזאת, ואנחנו מושכים את ההכרעה הזאת, במקום להתעסק בה יותר מידיי זמן.

שלום שמחון: צריך לקחת בחשבון, שכמו בכל מכרז שהממשלה עושה, יש הליכים של בתי משפט וערעורים.

שלום שמחון: שום דבר לא נגמר מיד.

אבשלום וילן: אם הנחת העבודה הזו מופרכת אז כל העסק מופרך.

אבשלום וילן: יכול מאוד להיות שהממשלה תחליט בבוא היום לעבור לרשיונות.

גלעד ארדן: לא, הממשלה לא משנה את העמדות שלה.

שלום שמחון: בלוח הזמנים הזה אני מוכן להציע הצעת פשרה, שהיא בין מחייבי הפיצול לבין החלטת הממשלה.

שלום שמחון: אני מציע משהו שהוא באמצע, שאני מניח ששני הצדדים לא יאהבו אותו.

שלום שמחון: הצעת האמצע שלי עומדת על כך שהמכרז ייקבע לספטמבר 2004.

שלום שמחון: כמובן שאתם יכולים להציע את הצעת הפיצול, וכל הצעה אחרת שתהיה מקובלת.

שלום שמחון: אתם גם יכולים להציע שהמכרז יהיה ב-2009.

שלום שמחון: אמרתי שלא אזיל דמעה אם הממשלה תפסיד.

שלום שמחון: אני גם לא אראה הפסד בכל דבר שיהיה אחר ממה שאני מציע.

אבשלום וילן: אפשר לתמוך בהצעתך ולנסות לנמק אותה?

אבשלום וילן: שמענו מהממונה על ההגבלים העסקיים, שעשה פה ניתוח – לדעתי מאוד מדויק – והסביר לנו.

אבשלום וילן: שוכנעתי שבמצב הנתון אין הבדל עקרוני בין מכרז לרשיון.

אבשלום וילן: שמעתי את מר שטרום מנתח ביושר אינטלקטואלי מבריק, שיש שתי אפשרויות בסיסיות.

אבשלום וילן: או לעשות מיידית מכרז או לדחות את זה - לתת מה שהם קראו אופק – לפרק זמן סביר.

אבשלום וילן: שניהם פתרונות אידיאליים שכנראה לא אפשריים.

אבשלום וילן: אנחנו לא יודעים מה יקרה עם ערוץ 10, איך הם יתייצבו, שתהיה תחרות, ולכן מכרז עכשיו לא כל כך רלוונטי.

אבשלום וילן: מצד שני הוא אמר שהצעת הממשלה לגבי מרץ, לא נותנת להם אופק, הם לא יעשו כלום, הם לא יקבלו מכרזים מהמפיקים, זה גם תוקע.

אבשלום וילן: זו ההבנה שלי של מה שהוא אמר.

אבשלום וילן: מכאן, ההצעה של היו"ר, יש בה הרבה מאוד היגיון.

אבשלום וילן: בטענה שהזכיינים יבינו שיש להם אופק, הם מתחילים לעבוד.

אבשלום וילן: לכן זו לא שאלה של אופוזיציה קואליציה, ולא רוצה לעשות פיצול, שמישהו הצליח לשכנע כמה חברי כנסת שלא היו פה לאורך כל הדיון.

אבשלום וילן: זה לא הסיפור פה.

אבשלום וילן: הייתי שותף לשר פורז וליו"ר הכנסת ריבלין להחלטה הקודמת על רשיונות שעברה בכנסת פה אחד, ופה הייתה פשרה.

אבשלום וילן: עכשיו המצב השתנה, הממשלה הקימה ועדה, החליטה, אני לא רוצה להמציא את הגלגל מחדש.

אבשלום וילן: אני מוכן ללכת עם הממשלה, הולכים למכרז אז למכרז.

אבשלום וילן: אבל העיתוי הוא לא נכון.

אבשלום וילן: לדעתי, כדי לתת אופק, העיתוי היה צריך להיות נובמבר 2004, כדי לתת את השנה וחצי ולהתחיל להתקדם.

אבשלום וילן: כל שאר מה שהצעת, אדוני היו"ר, מקובל עליי.

אבשלום וילן: בסופו של דבר יקרה אחד משניים.

אבשלום וילן: אם ערוץ 10 מתרומם ואין בעיה, ויש תחרות הוגנת, תיווצר פה תחרות סבירה, והכל בסדר.

אבשלום וילן: אם הוא לא מתרומם חס וחלילה, למרות כל ההקלות שנתנו, למרות כל המכתבים, אז במרווח הזמן שנותנים יהיה פתרון לאלטרנטיבות.

אבשלום וילן: אני לא רוצה לפרט פה הכל.

אבשלום וילן: גם הממונה רמז על זה, כל מי שהבין הבין, שגם אז ההצעה הזאת מאפשרת את החלופה שתתקיים תחרות.

אבשלום וילן: הכי גרוע זה הפיצולים והדחיות.

אבשלום וילן: אני צריכים לעזור לערוץ 10 לצאת לדרך, צריך לאפשר לבעלי הזיכיונות בערוץ 2 להתארגן.

אבשלום וילן: ההצעה שלך, אדוני היו"ר, לאורך כל הדיונים שהיו פה, יותר טובה מהצעת הממשלה.

אבשלום וילן: לכן, בואו נתפוס אחריות.

אבשלום וילן: הבטחת 24 שעות, אין שום הבדל בין 24 שעות ל-21 שעות.

אבשלום וילן: אני מציע לזכייניות ערוץ 2, אל תיבנו על זה שישכנעו עוד כמה חברי כנסת.

אבשלום וילן: זה לא רלוונטי, אתם לא תרוויחו דבר מזה עכשיו.

אבשלום וילן: אתם רק תתבזו.

אבשלום וילן: לכן, אני מציע לתמוך בהצעת היו"ר.

אבשלום וילן: במקום ספטמבר אני מציע את נובמבר, בגלל הנימוק של האופק, שמר אורי שנהב שכנע אותי, ובתנאי שגם אז הזכייניות יוציאו עבודה.

אבשלום וילן: במגבלות האלה, גם שומרים על רוח הצעת הממשלה, גם מוציאים את זה לדרך, וגם שומרים את שתי האופציות.

אבשלום וילן: אם הדברים הולכים כרגיל – מה טוב, חס וחלילה 10 מתרסק – יש זמן לבנות אלטרנטיבה ולצאת לדרך חדשה.

דוד טל: אני רוצה להצטרף לחלק מהארגומנטים שחה"כ וילן הזכיר.

דוד טל: הוא אמר שמרץ זה לא מעשי.

דוד טל: מבחינתי, זה מה שגרם לי להצביע על הצעת החוק של חה"כ ארדן.

דוד טל: לא הסכמתי אתה, וגם היום אני לא כל כך מסכים אתה, אבל אמרתי שאתן את ידי לעזור לערוץ 10 שיתרומם.

דוד טל: מר שטרום אמר שכל הכוונה היא לתת לערוץ 10 להתרומם, ואני חושב שהמהלך הראשון כבר נעשה בכיוון הזה, עם הרגולציה, הגם שאני סבור שזה לא נכון.

דוד טל: אין שוויון לכל האזרחים.

דוד טל: מי שרצה להתמודד על ערוץ 10 בזמנו, לא התמודד משום שהוא ראה את הרגולציה הכבדה.

דוד טל: היום הורדנו את הרגולציה, וזו הקלה גדולה מאוד.

דוד טל: אני מצטרף למה שאמר חה"כ וילן ואני מאחל לערוץ 10 שיצליח, מפני שאם הוא לא יצליח תהיה לנו בעיה, ייווצר שוב מונופול ותהיה לנו בעיה איך לחלק את השוק הזה מחדש.

דוד טל: אני חושב שרק כשנראה שהוא מתרומם ומצליח, נוכל לקבוע מתי עושים את המכרז.

דוד טל: לפני כן אי אפשר לקבוע.

דוד טל: מה נקבע, דבר שאחרי כמה זמן – אם חס וחלילה ערוץ 10 לא יתרומם – הרי התנאים ישתנו, האטמוספירה תשתנה.

דוד טל: תבוא הממשלה ותחליט ושב על רשיונות?

דוד טל: בואו נעשה את הדברים האלה צעד אחר צעד, אף אחד לא רודף אחרינו, ונראה.

דוד טל: מתוך תקווה שערוץ 10 יתרומם, תהיה תחרות אמיתית, אז אפשר יהיה לקבוע זמן.

דוד טל: ניתן זמן סביר כדי שלא יהיה מרווח זמן גדול.

שלום שמחון: עו"ד הלפרין, בבקשה.

מיכל הלפרין: הדבר שמפריע לי הוא שעושים שימוש בסלוגן של תחרות בשביל לעוות את עמדת הממונה.

מיכל הלפרין: יש פה שתי שאלות נפרדות.

מיכל הלפרין: אחת, להוציא למכרז או הולכים לרשיונות.

מיכל הלפרין: בעניין הזה עמדתו של הממונה, כפי שהוצגה לוועדה ביום ראשון, הייתה חד-משמעית.

מיכל הלפרין: העמדה אמרה שהולכים למכרזים, כי אין מה לעשות, המציאות טפחה על פנינו.

מיכל הלפרין: רציתי רשיונות, חשבתי שזה יגרום לתחרות, אין מה לעשות, היום אנחנו עדים למציאות אחרת וצריך ללכת למכרזים.

מיכל הלפרין: לגבי עיתוי המכרז, זו שאלה שניה ונפרדת.

מיכל הלפרין: לגבי העיתוי, אני חושבת שחה"כ וילן הציג את הדברים בדיוק איך שהממונה אמר.

מיכל הלפרין: אם מחליטים היום שממילא הולכים לשתי זכייניות, אין שום סיבה לדחות את המכרז, אפשר בהחלט לעשות אותו במרץ 2004.

מל פולישוק-בלוך: שתי זכייניות בערוץ 2?

מיכל הלפרין: שתי יחידות שידור בערוץ 2, כלשון החוק.

מיכל הלפרין: אם רוצים ליצור סיטואציה שיש ערוץ 10, ויש לו סיכוי, וערוץ 2 כיחידה אחת, רצוי לאפשר גם לערוץ לעמוד על רגליו כדי שנראה אם הוא בכלל מתחרה ישים, כדי שנוכל בבוא העת להחליט האם עשינו משהו, יש ערוץ 10 שעומד על הרגליים או שלמרות הכל - - -

מל פולישוק-בלוך: למה אני לא יכולה לעשות שינוי מהותי, כמו שאנחנו מנסים לעשות שינויים מבניים, שיהיו שניים ושניים.

מל פולישוק-בלוך: שניים בערוץ 10 ושניים בערוץ 2.

אבשלום וילן: זה מה שהממונה אמר בשקט.

מיכל הלפרין: פרק הזמן שאותו ביקש הממונה לדחות, חודשים ספורים, זה כדי להבין אם ערוץ 10 עומד על רגליו.

מיכל הלפרין: שיהיה ברור אם ללכת לשתי זכייניות או שאפשר ללכת לזכיין אחד.

שלום שמחון: אני מבקש שתציגו את תהליך הזמן.

רוני טלמור: אנחנו יוצאים מהסוף להתחלה כדי לראות איפה אנחנו צריכים לפרסם את המכרז, כשהמועד של העלייה לשידור הוא 1 בנובמבר 2005.

מל פולישוק-בלוך: איזו רשות?

דוידה לחמן-מסר: הרשות השניה, הא מפרסמת כאילו בשם הממשלה.

רוני טלמור: סוף הסיפור יהיה ב-1 בנובמבר 2005, מועד העלייה לשידור של הזכיינים שיזכו במכרז.

רוני טלמור: לפני כן נדרשת תקופה של שלושה עד חמישה חודשים, זמן היערכות לצורך עלייה לאוויר.

רוני טלמור: זכייני ערוץ 2 אמרו לנו אתמול שזה הזמן שנדרש להם, בשנת 1993, לצורך עלייה לאוויר.

אתי בנדלר: זו הייתה פעם ראשונה.

גלעד ארדן: ההנחה היא שיכול להיות מישהו חדש.

גלעד ארדן: הרי מתדפקים על דלתותינו אלפי משקיעים.

רוני טלמור: אני ממשיכה ללכת אחורה בזמן.

רוני טלמור: לפני תקופת ההיערכות משאירים זמן לכל תוכנית עסקית בתחום הזה, להליכים משפטיים, תקופה של לפחות שישה חודשים.

רוני טלמור: הכוונה ממועד שהוא מועד בחירת הזוכה על ידי המועצה, שזה העצם הסוף של הליך בחירת זוכה.

רוני טלמור: אחרי זמן של שלושה חודשים להליכים משפטיים.

אילן ליבוביץ: זאת אומרת, דצמבר 2004 צריך לבחור זוכה.

רוני טלמור: תשעה חודשים לפני.

גלעד ארדן: אפשר להחליט בחוק שהחלטת ועדת המכרזים היא סופית ואין עליה ערעור?

אתי בנדלר: לא, אבל אפשר לקבוע שרק בג"ץ ידון בעניין.

שלום שמחון: אשפר לוותר על ערכאה אחת, ואז אתה מרוויח שלושה חודשים.

רוני טלמור: בין מועד בחירת הזוכה לבין הגשת ההצעות, נדרשים לפחות שלושה חודשים לצורך דיון בהצעות במועצת הרשות.

רוני טלמור: זה תהליך ממושך.

דוידה לחמן-מסר: שלושה חודשים מינימום.

דוידה לחמן-מסר: עו"ד אבני נמצא כאן, האם יש לך הערות?

גילה גמליאל: כרגע, לפי מה שאת אומרת, אנחנו נמצאים בנובמבר 2004.

דוידה לחמן-מסר: לגישתנו צריך עוד שלושה חודשים קודם, הרי יש סיבוכים.

דוידה לחמן-מסר: אנחנו רוצים להציג לכם לוחות זמנים סבירים.

דוידה לחמן-מסר: עכשיו תחשבי, שלושה חודשים התארגנות הקבוצות מפרסום המכרז.

דוידה לחמן-מסר: נקודת ההתחלה של הזינוק, היא מועד פרסום המכרז.

דוידה לחמן-מסר: אני רוצה להסביר מה הייתה עמדת הממשלה.

דוידה לחמן-מסר: לקחנו זמן, במידה מסוימת גם זמן "ספייר".

מל פולישוק-בלוך: עו"ד טלמור הסבירה את הכל.

רוני טלמור: לקחנו זמן "ספייר" ואפשרות של הארכה, למשל את חודשי ההיערכות ייתכן שיידרשו יותר משלושה, ייתכן שיידרשו חמישה, וזה לוקח אותנו חודשיים אחורה.

רוני טלמור: מינימום של 15 חודשים.

שלום שמחון: חה"כ פולישוק-בלוך, הלכתי עד הקצה האפשרי.

שלום שמחון: אם יש פנצ'ר אחד ה נדחה.

שלום שמחון: אם נוותר – כמו שחה"כ ארדן הציע – על ערכאה אחת, של שלושה חודשים, זה יהיה כבר over.

מל פולישוק-בלוך: אז אם אתה אומר ספטמבר 2004, לא יספיקו להגיע.

שלום שמחון: בגלל זה אנחנו רוצים לוותר על ערכאה אחת.

עוזי פלד: הממונה על ההגבלים העסקיים אמר לנו אתמול שבשלב ה הוא לא נותן לנו להתמזג, אפילו לא לשניים.

שלום שמחון: הוא נותן לך את שתי האפשרויות שאתה רוצה, הוא נותן לך גם את האפשרות לשני זכיינים וגם לאחד.

שלום שמחון: תקבל את זה בחוק.

שלום שמחון: בוא נגיד שהעניין הזה לא יעצור בעדך.

אמיר לוי: היו"ר העלה שתי אלטרנטיבות.

אמיר לוי: הראשונה אומרת שבמצב שאין תחרות פרסום המכרז יהיה לשניים, במצב שיש תחרות פרסום המכרז יהיה לאחד.

עוזי פלד: הממונה אמר במפורש שלא יהיה רק אחד.

שלום שמחון: אמרתי לממונה שאני רוצה אותו פה.

שלום שמחון: הוא בתל-אביב.

שלום שמחון: אם יידרש שינסח את העניין הזה יחד, אנחנו ננסח אותו, אין בעיה.

אמיר לוי: בחלופה הראשונה שבה נדרשת הכרעה האם קיימת תחרות או לא, כדי להחליט האם המכרז לאחד או שניים, יש היגיון לדחות במספר חודשים את המכרז.

אמיר לוי: ככל שהדחייה תהיה יותר ארוכה, כמובן שיהיה יותר קל לקבוע אם יש תחרות או לא, והאם המכרז מתפרסם לאחד או לשניים.

אמיר לוי: לכן, בחלופה הזאת, מרץ יכול להידחות.

אמיר לוי: אם מוותרים על ערכאה אחת זה יכול להידחות בשלושה ארבעה חודשים, הוא לא יכול להידחות בהרבה יותר מזה מהסיבות שתוארו פה.

אמיר לוי: אם לוקחים את החלופה השניה, שאומרת אין הכרעה אחד או שניים, אלא מכרז לשני זכיינים, ובעתיד יכול הממונה להחליט ששני הזכיינים מתמזגים לאחד, אז אין שום צורך לדחות את המכרז.

אמיר לוי: אם אתם מחליטים על החלופה הראשונה שבה יש שיקל דעת לממונה ולמועצה, אז יש היגיון לדחות את זה, רק צריך לבטל ערכאה.

אמיר לוי: אם אתם מחליטים – אני פונה גם אליכם חברי הכנסת, בסוף גם אתם תצטרכו להגיד מה עדיף לכם – שעדיפה החלופה השניה שאומרת שהרשות השניה תפרסם מכרז לשניים, ובעתיד אם ירצו השניים להתמזג יבואו לממונה ותהיה לו סמכות למזג, אז אין צורך לדחות את זה מעבר למרץ.

דוד טל: ויש עוד חלופה אחת שהיא פיצול.

אמיר לוי: אם מפצלים הממשלה מודיעה שהיא מושכת.

דוד טל: אם המשלה מושכת זו זכותה, אנחנו לא כפופים לממשלה.

גלעד ארדן: אם מעדיפים למוטט בוודאות את ערוץ 10, בבקשה.

גלעד ארדן: אתם מודיעים שאם זה לא מתקבל as is אתם רוצים לסגור את ערוץ 10.

אמיר לוי: לא.

גלעד ארדן: זה מה שאתה אומר.

אילן ליבוביץ: עמדתי הראשונה הייתה שכלו כל הקצין, גם היום, גם אם נקבל רק את ההצעה של חה"כ ארדן, אני לא בטוח שסייענו יותר מידיי לערוץ 10, והרמנו אותו מהקרשים.

אילן ליבוביץ: אני לא בטוח אם עוד חצי שנה או שנה לא ניפגש פה להקלות נוספות.

אילן ליבוביץ: בחוק עצמו כתוב היום, שתקופת הזיכיון של זכייני ערוץ 2 מסתיימת ב-1 בנובמבר 2005, המשמעות היא שאנחנו עכשיו קובעים במקום הרשות השניה גם מתי היא תוציא את המכרז.

אילן ליבוביץ: הרשות השניה – אם יש רשות שניה – יודעת שב-1 בנובמבר נגמר הזיכיון שלה, בעוד שב-1 בנובמבר 2005 צריכים לעלות זכיינים חדשים לאוויר, או אלה שהיו, שזכו במכרז מחדש.

אילן ליבוביץ: אם יש רשות שניה, היא צריכה להחליט מתי היא מוציאה את המכרזים לאור הנתונים שנמצאים בפניה, לאור מה שהיא יודעת מניסיון העבר שלה גם במכרז של ערוץ 2

אילן ליבוביץ: גם במכרז של ערוץ 10.

אילן ליבוביץ: היא זאת שצריכה לעשות את זה.

אילן ליבוביץ: יש את הממונה על ההגבלים העסקיים, אם היא תחליט שהיא מוציאה רק לזכיין אחד הוא יקום ויצעק.

אילן ליבוביץ: אם היא תגיד שהיא מוציאה רק לשני זכיינים, גם כן יש לו say בעניין.

דוד טל: אני מבטל את הצעתי מפני הצעתו.

אבשלום וילן: אברהם פורז עושה דבר בל ייעשה.

אבשלום וילן: שר בממשלה מסית פה חברי כנסת נגד עמדת ממשלה.

יוחנן צנגן: אני רוצה לדבר על כללי משחק.

יוחנן צנגן: אם מקובל שהממשלה קובעת מדיניות והכנסת מאשרת אותה, אז זה מקובל גם עליי.

דוד טל: אז לא צריך כנסת, שהממשלה תחליט הכל ודי.

מל פולישוק-בלוך: זה עובד ממש הפוך.

יוחנן צנגן: נכון טעיתי, אבל במקרה הזה זה לא ממש הפוך.

יוחנן צנגן: אני חושב שאם יש כללי משחק אז צריך לכבד אותם עד הסוף.

יוחנן צנגן: אני חושב שהאמירה של יו"ר הוועדה לזכייני ערוץ 2, שיש לכם זמן עד 17:00 להחליט - החלטות הכי הרות גורל לגבי עתידנו - ולהגיד לנו את עמדתכם, אנחנו נשמח להתחשב בה, היא חורגת מכללי המשחק.

שלום שמחון: אתם בקשתם 24 שעות, מה אתה רוצה?

שלום שמחון: אני לא בקשתי.

יוחנן צנגן: אבל זה לעמוד לנו עם אקדח על הרקה, אחרי שכבר יש שלוש הצעות על השולחן.

שלום שמחון: זה לא פייר, כי זה מה שאתם בקשתם ממני.

שלום שמחון: עוד כעסו עליי על זה, אמרו לי: אתה מתקפל בפני זכייני ערוץ 2, אומרים לך ב-17:00 אז ב-17:00.

אבשלום וילן: וקנית כמה חברי כנסת שלו היו בדיונים.

אבשלום וילן: מר צנגן, ממש לא פייר מה שעשיתם.

אבשלום וילן: הפעלת לוביסטים שקנו חברי כנסת.

גלעד ארדן: די עם ההאשמות האלה, רק הליכוד.

גלעד ארדן: רק אתם כל כך ישרים?

גלעד ארדן: אצלנו מי שלא מגיע, הוא לא מגיע בדרך כלל, זה לא קשור.

שלום שמחון: נאמר לי שאתם ביקשתם 24 שעות מסיום הישיבה.

יוחנן צנגן: לא, זה אקדח לרקה.

יוחנן צנגן: כאשר יש כמה הצעות על השולחן, כול הצעת פשרה שלך, על זה אנחנו צריכים עכשיו לדון.

יוחנן צנגן: תן באמת זמן.

יוחנן צנגן: אנחנו לא רצים למשוך זמן.

יוחנן צנגן: יש בחוק הקיים הסדר מוגמר לגבי מכרז.

יוחנן צנגן: אם כבר החליטו לא ללכת על רשיונות, החוק הקיים מדבר על מכרזים, לא צריך עכשיו בדחיפות כל כך גדולה, של יציאת הכנסת לפגרה בשבוע הבא, לקבל החלטות נמהרות.

יוחנן צנגן: אני חושב שכל החלטה תהיה נמהרת, כי היא לא נבדקת עד הסוף.

יוחנן צנגן: יש עשרות שאלות, שאפילו הצעת הפשרה של יו"ר הוועדה מעלות.

יוחנן צנגן: למשל: האם אפשר להתמזג לפני המכרז?

יוחנן צנגן: האם הממונה, בזמן שהוא קובע אם יהיה זוכה אחד או שניים במכרז, הוא יכול לנבא מה יהיה מצב התחרות שנה וחצי אחרי זה, כי זה מה שמבקשים ממנו.

יוחנן צנגן: הוא צריך לקבוע בנובמבר, ספטמבר או מרץ 2004, מה שייקבע מועד המכרז, לא מה מצב התחרות באותו רגע, אלא מה מצב התחרות כשהערוץ הזה יתחיל לפעול עם הזכיינים החדשים.

אבשלום וילן: אז אף פעם לא יהיה מכרז.

שלום שמחון: הוא מוכן לקבוע את זה עכשיו בחקיקה.

יוחנן צנגן: אלה שאלות שצריך לתת עליהם תשובות.

שלום שמחון: צאו החוצה, תתנסחו.

יוחנן צנגן: אני רוצה להציע לחברי הכנסת וליו"ר הוועדה, קודם כל אפשר להצביע עכשיו, לא צריך לדחות את זה ל-17:00.

יוחנן צנגן: אני מציע לאשר את קיומו של מכרז לערוץ השני, לסכם את הפרטים לגבי מועד המכרז, נושא המיזוגים, נושא האפשרויות האחרות ולוחות הזמנים עד תום הפגרה, ולהביא את זה אז לאישור הוועדה.

יוחנן צנגן: זאת אומרת לאשרר את קיום המכרז, אבל את הפרטים שלו להביא לאישור בנובמבר.

יוחנן צנגן: לא מיקרה שום דבר אם בנובמבר יחליטו על מכרז, אפילו במרץ.

עוזי פלד: הבהרה.

עוזי פלד: לפי בקשתך, אדוני היו"ר, ישבנו אתמול עם ועדת המנכ"לים, הזכרת אותה קודם.

עוזי פלד: הועלו הצעות על השולחן.

עוזי פלד: בגמר הישיבה סוכם שאנחנו נתכנס, הזכיינים - מפני שגם אצלנו היו הערכות שונות – היום אחר הצהרים.

עוזי פלד: קבענו היום ב-16:00 בתל-אביב עם שלושת יושבי הראש שלנו, ואמרנו שבתוך 24 שעות ניתן תשובה.

עוזי פלד: זה היה מקובל על ועדת המנכ"לים, וזה בדיוק מה שדובר.

עוזי פלד: בינתיים, השתנה כל העניין.

עוזי פלד: אין לנו מה לתת תשובה על ההצעות, מפני שפה באו הצעות שונות לחלוטין, אלו לא ההצעות שדברנו עליהן אתמול.

עוזי פלד: אני רוצה להסביר לחברי הוועדה שני נושאים, שאני חושב שאתם לא לוקחים אותם מספיק ברצינות.

אורי אולניק: הערת ביניים.

אורי אולניק: אתמול, אחרי שהתברר לנו שמבחינה טכנית, בשבוע הבא להתחיל לטפל בעסק הזה יהיה מאוחר מידיי, עם כל ההדפסות וניירות כחולים, התקשרתי ליו"ר שלך והודעתי לו שלמרות הישיבה שהייתה אתמול אנחנו לא יכולים לתת יותר מ-24 שעות, ושההצבעות יהיו היום.

עוזי פלד: כל מה שאני אומר, אין לי שום טענות אליכם.

עוזי פלד: אני מסביר מה הייתה הכוונה בידיים נקיות, שלנו.

עוזי פלד: מה שסיכמנו אתמול, היה יו"ר אחד שלא היה, מיד גייסנו גם אותו, קבענו היום ב-16:00 ישיבה בתל-אביב, בכל הפורום של ערוץ 2.

שלום שמחון: תן לנו קצת לחשוב על זה.

אבשלום וילן: טכנית, גם אם אנחנו מצביעים ביום שני בבוקר, עד יום שלישי מכינים את כל הניירת, והכנסת עובדת ביום חמישי, אז אפשר גם את זה להעביר.

אורי אולניק: אנחנו צריכים להגיש עד יום ראשון לבית המשפט.

גלעד ארדן: הכל התחיל מזה שאנחנו רוצים להציל אותם.

עוזי פלד: אין לנו בעיה עם כל ההקלות שאתם נותנים לערוץ 10.

עוזי פלד: תנו להם עכשיו את כל ההקלות שאתם רוצים, זאת לא הנקודה.

עוזי פלד: יש שני נושאים בערוץ 2, שאתם הולכים לקבור אותנו בצורה הכי ברורה, ואני חושב שמישהו לא נותן את הדעת לזה.

עוזי פלד: אחד, מי ייגש למכרז.

עוזי פלד: היו"ר אמר בהערת ביניים, אתמול מר דרור שטרום היה בישיבה, שהוא גם לא בטוח שהוא נותן לנו להתמזג לשניים, לא רק לשלושה.

מיכל הלפרין: בעניין הזה אני אומרת כבר פעם שניה, זה לא נכון.

מיכל הלפרין: עד היום לא הגשתם בקשת מיזוג לשניים.

עוזי פלד: הוא אמר את זה, ואני מצטט.

עוזי פלד: אני מבקש בהירות, הבהירות אומרת מה מותר לנו, לא יכול להיות שמחליטים על מכרז, ולא אומרים לנו באותה נשימה אם מותר לנו להתאחד.

עוזי פלד: למה לא אומרים אם מותר לנו להתמזג, משום שעתידו של ערוץ 10 – אנחנו תלויים בו.

עוזי פלד: אולי נישאר שלושה, אולי שניים, אולי אחד.

עוזי פלד: הכלים השלובים האלה לא סבירים, משהו פה לא נכון.

שלום שמחון: בשביל ההגינות.

שלום שמחון: אני אדם שאוהב לעשות שיעורי בית.

שלום שמחון: אמרתי שהשתדלתי להקיף את מירב האנשים.

שלום שמחון: יש לי פה נייר בכתב ידו של הממונה, זאת אומרת אני יודע מה להציע.

שלום שמחון: אמרתי בעדינות – אני לא רוצה לעשות את מה שאני עושה עכשיו – אבל אני חושב שאנחנו יכולים לנסח את זה בחקיקה באופן מסודר, כל שזה יענה על העניין.

שלום שמחון: אני חושב שחה,כ וילן ביטא את זה הכי טוב שאפשר.

עוזי פלד: גם אני מסכים לזה.

שלום שמחון: למרות שעמדת הממשלה היא בעייתית כרגע, היא מוצגת כהתנגדות מוחלטת, אני יודע על פי הכתב שיש לי פה – כתב ידו של הממונה – אני טוען שמה שאמרה עו"ד הלפרין הוא הנכון.

עוזי פלד: אני מקבל את זה, אם זה ייכנס בחלק מהחקיקה אז נפתרה חצי בעיה שלנו, לא כולה.

עוזי פלד: ערוץ 10 הוא זכיין אחד.

עוזי פלד: אם הוא חזק, והוא כבר ישנו ומותר לנו להתמזג, אז למה לשניים, למה לא לאחד?

עוזי פלד: למה שלא יהיה אחד מול אחד?

שלום שמחון: אנחנו עובדים אצלכם כבר שעתיים, אם אתה לא שם לב.

שלום שמחון: שים לב מה קורה פה.

שלום שמחון: אל תכניסו אותנו לדילמה של ערוץ 2, 10, זה לא מעניין אותי.

שלום שמחון: אף אחד מאתנו לא עובד לא אצלם ולא אצלכם.

שלום שמחון: אמרתי שיש לנו עניין להגדיל את הוודאות, בתנאי שאנחנו מגיעים להסכמה.

שלום שמחון: אמרנו את הדברים האלה באופן ברור.

שלום שמחון: אם אתם רוצים לצאת להתייעצות – צאו להתייעצות, תחשבו, נדבר בהמשך היום.

עוזי פלד: מקובל עליי.

עוזי פלד: יש עוד נקודה שאני רוצה להבהיר לכולכם, מפני שאני חושב שאתם לא יורדים לעומקה.

עוזי פלד: אנחנו כרגע - שלושת הזכיינים – בזיכיון עד סוף אוקטובר 2005.

רוני טלמור: האם לא הוארך לפחות לאחד?

עוזי פלד: לפי מיטה ידיעתי לא הוארך.

דורון אבני: הוארך.

עוזי פלד: אני שמח.

עוזי פלד: ישנה נקודה מרכזית שאני רוצה שאתם, חברי הכנסת תיקחו אותה בחשבון.

עוזי פלד: אם המכרז נמצא במרץ או בספטמבר או דצמבר, ומאותו רגע שיודעים מי זכה ומי לא זכה, ערוץ 2 עד נובמבר 2005 יתנהל בצורה של פרימיטיביות.

גלעד ארדן: אז אף פעם לא יהיה מכרז.

אייל מלובן: אנחנו יושבים פה כבר שעה וחצי, כל הזמן חוזרים על הטיעון הזה.

שלום שמחון: הצעתי לך הצעה בעניין הזה.

עוזי פלד: אני יודע, קבלתי אותה.

עוזי פלד: בטלוויזיה אנחנו מתכננים שנתיים שלוש קדימה, בעיקר בסוגה העילית.

עוזי פלד: לנו יש מספיק חומרים עד נובמבר 2005, לכולנו.

עוזי פלד: כשמדברים על אופק, מדובר על מעבר ל-2005, ואז תהיה עבודה.

עוזי פלד: זה שני דברים נפרדים.

אלי זוהר: בעקבות הדברים של חה"כ וילן, אין איומים.

אבשלום וילן: זה דברים מהבוקר.

אלי זוהר: מהבוקר.

אלי זוהר: יש רק איום אחד, שמישהו יתפטר אם לא יקרה משהו, והאיום השני שמישהו לא יפיק אם לא יקרה משהו.

אלי זוהר: אני מציע שכולנו נסתכל על המציאות בעיניים, על מילוי החובות החוקיות עד לדקה האחרונה.

אלי זוהר: זה נכון לכולם.

עוזי פלד: יש דוגמה בערוץ 10.

אלי זוהר: לא אהבתי את ההערה האחרונה של מר פלד - -

מל פולישוק-בלוך: נכון, גם אני לא.

אלי זוהר: - - שאמר: אנחנו נפסיק להפיק.

אילן ליבוביץ: המשמעות של מה אתה אומר, מר פלד, היא שאם לא נותנים לך עד אין-סוף מכרז – אתה מפסיק להפיק.

אלי זוהר: כשהייתה בעיה של רשיונות וזיכיונות עמדנו בפני אותה סיטואציה.

אלי זוהר: פתאום הפסיקו להפיק, כי לא היה אופק.

אלי זוהר: הבעיה של הופק היא שככל שמתקרבים אליו הוא זז.

אלי זוהר: לכן, צריך אופק עד אין-סוף.

אלי זוהר: אני ממליץ שכולם ישמרו על החוק.

אלי זוהר: יש לי משום מה אמונה ששניים מתוך שלושת הזכיינים, עם כל החומרים, הם אלה שיתקדמו גם לקראת המכרזים הבאים, ולאור העובדה שהמכרז עומד להתקיים, והשידור צריך להתחיל ב-1 בנובמבר, אני מציע שבסעיף המכרז בחוק, סעיף 38, ייכתב שהמכרז יתפרסם 18 חודש לפני תום תקופת ההארכה.

אלי זוהר: כך יהיה מענה על כל מה שנאמר פה.

אלי זוהר: הם תיארו תקופה של 15 חודש לחוצה מאוד, אני ואמר 18 חודש.

שלום שמחון: 18 חודש – אתה כאילו חוזר להצעת הממשלה.

שלום שמחון: אולי נעשה את המכרז עכשיו וזהו.

אלי זוהר: כאן יש גמישות יחסית בין הממשלה לבין הפתרון.

אלי זוהר: זאת ההצעה.

אלי זוהר: אני אומר 18 חודש, כי אני אומר שזה מה שדרוש.

שלום שמחון: הטעות שלך היא שאם קבעת, מחר בבוקר בהחלטה, אפשר להאריך את זה בעוד שנה.

אלי זוהר: אם אפשר להאריך את אוקטובר בעוד שנה, מרץ שייקבע היום אפשר גם כן להאריך בעוד שנה.

אלי זוהר: מבחינת היכולת להאריך – אין גבול.

אלי זוהר: אני מציע לקבוע בחוק שהמכרז יתפרסם 18 חודש לפני תום תקופת ההארכה.

שלום שמחון: 18 זה לא תאריך סביר.

גלעד ארדן: זה מה שמופיע היום בהחלטת הממשלה.

אלי זוהר: התשובה לשאלה אם שניים או אחד תוכרע בתקופה הזו על ידי הממונה, לכן התקופה הזו שמוצעת היא תקופה ראויה, כי התהליך הזה - - -

שלום שמחון: אבל הממונה מוכן גם את זה להציע בחקיקה.

שלום שמחון: מה אתם רוצים?

שלום שמחון: הוא מציע לכם את שני הדברים האלה.

אלי זוהר: מצוין.

מודי פרידמן: ערוץ 2 זכה לארכה של שנתיים.

מודי פרידמן: כבר לפני זה היה צריך להתפרסם מכרז לערוץ 2, הרשות לא הוציאה אותו.

דורון אבני: הייתה הצעת חוק ממשלתית בעניין.

מודי פרידמן: הרבה לפני זה.

מודי פרידמן: לא יצא מכרז כי הרשות לא הוציאה מכרז לערוץ 2, וערוץ 2 זכה בהארכה בשנתיים בגלל ערוץ 10, וזה אחד הדברים הכי קשים והכי גרועים שקרו.

מודי פרידמן: על זה אנחנו משלמים.

מודי פרידמן: חודש אחרי זה, ערוץ 2 קנה את זכויות הכדורגל ב-11 מיליון דולר, כי היה לו אופק, והאופק הזה ניתן לו על מנת לפגוע בנו.

יוחנן צנגן: חודש זה הרבה.

יוחנן צנגן: יום אחד אחרי שקבלתם פה הקלות ב-250 מיליון שקל, החתמתם את מיקי חיימוביץ.

אבשלום וילן: די, זה לא מכובד.

שלום שמחון: הבנתי.

שלום שמחון: מר מלובן, בבקשה.

אייל מלובן: לגבי המכרז, חברי הכנסת המכובדים - - -

שלום שמחון: אתה לא מאריך.

אייל מלובן: כל זכיין מדבר פה שלוש שעות, אנחנו גם רוצים להתבטא.

אייל מלובן: תן לנו את הזמן.

אייל מלובן: האופק של המכרז, וכל אופק שמדברים בו, האופקים האלה גורמים לנו לא לעבוד.

אייל מלובן: בגלל טענת האופק, כפי שאמר קודם מר פלד, לוקח שנה וחצי לסקור דרמה בז'אנר עליון, בשנה וחצי הקרובות, הוא לא מייצר כלום.

אייל מלובן: הוא לא ייצר כלום כבר שנה וחצי, והוא לא ייצר כלום עוד שנה וחצי.

אייל מלובן: אנחנו מבקשים, שבאופן חד-משמעי, ייכנס לחוק, שמי שניגש למכרז יצטרך להוכיח שהוא קיים את כל מחויבויותיו, אחרת לא יוכל לזכות במכרז.

אסף אמיר: נאמר פה שלזכיינים יש חומר שנתיים הבאות.

אסף אמיר: האם מר פרידמן יודע את זה?

אסף אמיר: שנקנה מ-I.C.P.

אליעזר כהן: אדוני היו"ר, שמעת היום משהו חדש?

אליעזר כהן: לא שמענו שום דבר חדש היום.

אליעזר כהן: אנחנו צריכים לשבת פה אחרי ההפסקה, להעלות נושא נושא ולהצביע.

שלום שמחון: העניין הוא שמישהו צריך להחליט, זה הכל.

שלום שמחון: כנראה שזה אנחנו.

אליעזר כהן: אתה עושה מעשה טוב, אני מכבד את זה.

אליעזר כהן: אתה עושה גישור.

אליעזר כהן: אם זו הייתה מדינה נורמלית, כמו ארצות הברית, היו יושבים כל עורכי הדין של כל הגורמים פה מסביב ומגיעים להסכמות ביניהם.

אליעזר כהן: אתה עושה את זה כי הם לא מגיעים להסכם.

אליעזר כהן: בואו נגמור עם זה.

שלום שמחון: הם סומכים על זה שיצליחו להשפיע על דעתנו.

שלום שמחון: מהם מכירים את העבודה.

אליעזר כהן: אני מייצג את האנשים.

אליעזר כהן: זו תעשייה שלמה שחייבת כסף לעובדים.

אליעזר כהן: אי אפשר לעבוד באי יציבות.

אליעזר כהן: הם יודעים מה הם רוצים, אנחנו יודעים מה הם רוצים, בואו נחליט בשבילם, ונצביע.

אליעזר כהן: בשביל זה הציבור בחר אותנו לשבת פה.

אליעזר כהן: חה"כ טל אמר את זה בבוקר, אני אומר את זה עכשיו.

שלום שמחון: תודה.

שלום שמחון: עו"ד לחמן-מסר, ואחר כך נצא להפסקה של כמה דקות.

דוידה לחמן-מסר: אני רוצה לומר שני דברים.

דוידה לחמן-מסר: נקודה אחת זו חשיבות המכרז.

דוידה לחמן-מסר: העובדה שיהיה מכרז יוצרת את הוודאות, והתאריך של המכרז יוצר את הוודאות.

דוידה לחמן-מסר: לגבי רשיונות - - -

גלעד ארדן: נושא הרשיונות ירד.

אבשלום וילן: מדברים רק על פיצול.

אבשלום וילן: בממשלת ישראל אין ודאות - - אתם כל הזמו יוצרים אי ודאות.

דוידה לחמן-מסר: בגלל הטיעון שחוק יכול להשתנות אז לא נחוקק חוק שמשקף מצב נכון להיום, זו טענה קשה.

דוידה לחמן-מסר: אם כולכם מסכימים שהמצב הנכון להיום הוא מכרז וקביעת תאריך למכרז כדי ליצור ודאות, הרי הסכמה על מכרז ואי קביעת התאריך היא זו שיוצרת את חוסר הוודאות.

גלעד ארדן: אז למה כשחוקקתם את החוק, מראש לא שמתם תאריך?

דוידה לחמן-מסר: בעבר לא שמנו תאריכים בחוק, אבל המציאות כפי שנאמרה פה, שהמכרז לערוץ השני לא יצא, ומועצת הרשות השניה לא התכנסה לדון בכך, היא זו שהביאה את הממשלה לומר - - -

דורון אבני: על מה את מדברת?

דורון אבני: למה להטעות את חברי הכנסת?

דוד טל: אז מה תפקיד הרשות.

דוד טל: אם הם לא טובים, לא עושים עבודתם – אני לא יודע לומר אם הם טובים או לא, על פי דעתך - תפטרי אותם.

דוד טל: זה התפקיד שלך.

דוידה לחמן-מסר: אני חושבת שקביעה בחוק של תאריך, זה דבר נכון, והתפקיד של הממשלה ליצור את הוודאות.

דוד טל: אני רוצה ממן תשובה, את פקידה בכירה ואת תעני לי.

דוד טל: מה התפקיד של הרשות הזאת?

דוד טל: מה הסמכויות שלה" איזה תוכן יש למעשים שלה?

דוד טל: היא ריקה מתוכן.

דוד טל: אם הם לא בסדר, תעיפי אותם.

דוידה לחמן-מסר: אני פקידה, ואני לא יכולה להעיף אף אחד.

דוידה לחמן-מסר: אף אחד לא חושב שצריכים לפזר את הרשות השניה.

דוד טל: למה לא?

דוידה לחמן-מסר: אני לא יכולה לדבר ככה.

שלום שמחון: סליחה.

שלום שמחון: אחרי ההפסקה, ב-12:15, אנחנו מתחילים בהקראה הטכנית של החוק.

שלום שמחון: הערות בעיקר בענייני נוסח.

שלום שמחון: הדבר השני, אני מציע לזכיינים השונים – אם אתם רוצים משרד פה אני מוכן לתת לכם – לשבת בינתיים עם האוצר כדי לנסות ולדבר עוד קצת לפני שאתם הולכים לפגישה עם הבעלים שלכם.

דוד טל: אחרי ההפסקה אנחנו נתכנס לבד, רק חברי כנסת?

אייל מלובן: לא דברנו על ז'אנר עליון.

דוידה לחמן-מסר: אני רוצה להעלות נקודה נוספת, וזו סוגיית הבעלויות הצולבות, שנמצאת כאן ברקע, וכדי שיהיה ברור שהיא ברקע.

דוידה לחמן-מסר: כידוע לכם, מידי קיץ אנחנו נזקקים לשאלה הזאת ש לשאלת הבעלויות הצולבות באופן סיסטמתי.

דוידה לחמן-מסר: הכנסת הזאת החליטה על עקרון הבעלויות הצולבות שאומר שבעלים של עיתון יכול להחזיק פלטפורמה אחת: כבלים או ערוץ 2.

דוידה לחמן-מסר: עכשיו מתעוררת, במעטפת של השאלות שלנו אם הולכים למכרז, האם הקבוצה רשת וטלעד, שבכל אחד מהם יש עיתון שמחזיק 24%, יכול לגשת למכרז ביודעין, שהוא לא יכול לקבל את הזיכיון כי הוא לא מקיים את החוק שקבעה הכנסת הזאת.

דוד טל: מה אומר מר שטרום?

דוידה לחמן-מסר: עמדת כל נציגי הממשלה היא שלא יעלה על הדעת ללכת למכרז ביודעין שבעל המניות צריך למכור את מניותיו – זו פארסה של המכרז.

דוידה לחמן-מסר: אם אתם רוצים שמכרז יקיים את עקרונות התחרות והשוויון, הרעיון הוא שיבואו עוד קבוצות, הרעיון הוא שהמועצה תבחר את הקבוצה העדיפה.

דוידה לחמן-מסר: איך היא יכולה לבחור קבוצה כשהיא יודעת ש-24% לא זכאי להיות בעל זיכיון?

דוידה לחמן-מסר: זו פארסה של המכרז.

שלום שמחון: מה את מציעה?

דוידה לחמן-מסר: מה שהחוק אומר.

דוידה לחמן-מסר: לא שלנות את החוק.

דוידה לחמן-מסר: הם מבקשים היום בשולי הדברים, שאם ייקבע שיש מכרז - - -

דוד טל: מי זה "הם"?

דוידה לחמן-מסר: הזכיינים, לפי דעתי בעיקר רשת וטלעד.

דוידה לחמן-מסר: אם ייקבע שיש מכרז ב-2004, שהקבוצות תוכלנה לגשת as is למכרז, ובלבד שיימכרו את המניות שלהן לאחר מכן.

דוידה לחמן-מסר: אם אף אחד לא מבקש – אז לא אמרתי כלום, הורדתי את הנושא מסדר היום.

גלעד ארדן: אנחנו יוצאים להפסקה של רבע שעה.

גלעד ארדן: הישיבה תתחדש ב-12:20.

גלעד ארדן: הפסקה של 15 דקות.

שלום שמחון: אני מחדש את הישיבה.

שלום שמחון: יש הצעה.

שלום שמחון: אנחנו רוצים להתקדם בהקראת החוק, אני מבקש התייחסויות בעיקר בענייני נוסח, לאחר שמירב הדברים סוכמו, להוציא אחד.

שלום שמחון: יש בקשה של מספר חברי כנסת להכריע כבר עכשיו בתהליך המכרז.

שלום שמחון: יש פה שאלה שאני מנסה להבין.

שלום שמחון: באופן עקרוני, שלושת הזכיינים של ערוץ 2, הם יכולים להתמזג לקבוצה אחת, אם תהיה תחרות, להתמודד על כל השבוע?

שלום שמחון: האם אני יכול להציע הצעה שבלי שום קשר לעניין התחרות, תהיה להם אפשרות בחוק להתמזג לקבוצה אחת ולהתמודד אבל אז הם יתמודדו רק על חצי שבוע, עם אחד משני הזכיינים שיזכו.

עוזי פלד: זה לא סביר.

עוזי פלד: למזג את כל השלושה ליחידת שידור שלמה של שבוע.

שלום שמחון: אבל אז אני צריך את הממונה.

עוזי פלד: יש אופציה אחת למזג את כל השלושה ליחידת שידור אחת של שבעה ימים, באישור הממונה והרשות השניה.

עוזי פלד: האפשרות השניה היא למזג את שלושת הזכייניות לשתי קבוצות, שדרך אגב החוק מתיר את זה היום, אבל לקבל את אישור הממונה מראש.

שלום שמחון: הממונה נותן את זה.

מיכל הלפרין: אני ממש לא מבינה, אמרתי קודם את הדברים שהוא אמר, הוא מוכן לתת את זה.

שלום שמחון: אופציה נוספת, בכל מקרה, לשני זכיינים, ואז זה לא יהיה תלוי בקביעת הממונה.

עוזי פלד: כלומר, אפשר להתמזג לשתי זכייניות ואז אין לי צורך באישור הממונה מראש.

מל פולישוק-בלוך: לשניים אין.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו כותבים את זה בחוק, שמכרז יהיה לשתי זכייניות?

דוד טל: ננסח את זה.

מיכל הלפרין: אני ורצה לעדכן אתכם.

מיכל הלפרין: מאז שהתירו להם את זה בחוק, הם משום מה לא עשו את זה.

עוזי פלד: מותר לשתי זכייניות להתמזג לאחת, לא לשלוש להתמזג לשתיים.

מל פולישוק-בלוך: אני מדברת על שתי זכייניות, שלכל אחת יהיה חצי שבוע.

רוני טלמור: אקריא מה שכתוב בחוק.

רוני טלמור: בסעיף 71א לחוק, שהכותרת שלו היא איחוד בעלי זיכיונות.

רוני טלמור: "על אף האמור בסעיפים - אלה ואלה - בתקופת הזיכיון הראשונה יחולו הוראות אלה: שלושת בעלי הזיכיונות לשידורי טלוויזיה בערוץ 2 רשאים להתאגד לשני תאגידים שיהיו בעלי זיכיונות לשתי יחידות שידור שיבואו במקום שלוש יחידות השידור שלהם, בחלוקה שתוסכם ביניהם,ובלבד שחלקו של אחד מהם לא יפחת משליש מכלל זמן השידור של בעלי הזיכיונות בערוץ;"

דוד טל: זה לתקופת הזיכיונות הראשונה.

דוד טל: אנחנו מדברים על העתיד.

מיכל הלפרין: אין לממונה, בניגוד למה שנאמר, התנגדות.

עוזי פלד: אנחנו רוצים להתמזג לאחד, ואם לא בשלו התנאים של התחרות, ברירת המחדל היא לשניים.

אילן ליבוביץ: אני מציע, כמו שאמר קודם חה"כ כהן, שמענו.

אילן ליבוביץ: בואו נתחיל להקריא ולהצביע, אני לא רואה טעם בהמשך הדיון.

שלום שמחון: האם ההצעה שהצעתי, ששידרגנו אותה כרגע עם הצעת החלוקה לשתי יחידות שידור, נראית לכם?

אילן ליבוביץ: דברתי עם שני הגורמים שאצלי בתוך המפלגה הם נצים, והם יכולים לקבל את זה.

אבשלום וילן: נו, אם מועצת החכמים - - -

שלום שמחון: אני עושה פרה-רולינג עכשיו, קודם לדעת את עמדת החברים.

אבשלום וילן: בשנה הבאה, החגים יהיו בספטמבר.

אבשלום וילן: לכן ההצעה שלי היא נובמבר, היא יותר הגיונית.

גלעד ארדן: אם אתה רוצה לקיים הצבעה עכשיו, אנחנו מבקשים התייעצות.

שלום שמחון: אם אין רוב, אני לא מעלה את זה.

מל פולישוק-בלוך: פנינו לשר המשפטים, משום שהצעת החוק הממשלתית באה ממנו, והוא היה אחראי על העניין הזה.

מל פולישוק-בלוך: לכן רצינו לשמוע שהוא מסכים לעניין, כדי שלא יהיו חילוקי דעות.

שלום שמחון: האם אנחנו מתכנסים פה על הצעה מוסכמת?

אליעזר כהן: אני בעד.

דוד טל: אני נגד.

שלום שמחון: חה"כ ארדן, אני נותן לכם 10 דקות התייעצות סיעתית.

שלום שמחון: בינתיים נתחיל לקרוא את החוק.

שלום שמחון: הערות רק לנוסח לא למהות, כי על המהות הסכמנו.

רוני טלמור: הצעת חוק הרשות השניה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מספר 19), התשס"ג – 2003.

רוני טלמור: "תיקון סעיף 24 1.

רוני טלמור: בחוק הרשות השניה לטלוויזיה ורדיו, התש"ן-1990 (להלן – החוק העיקרי), בסעיף 24(א) ברישה, אחרי "בתוספת" יבוא "הראשונה ובתוספת השניה".

שלום שמחון: אם אתם לא מעירים אני נוסע.

אתי בנדלר: "נוסע" דהיינו הוועדה מאשרת את זה.

דוד טל: אני צריך פה שתי הסתייגויות.

אתי בנדלר: לסעיף 1?

אתי בנדלר: אם זה לא עונה בסעיף 2, ברשותך אשים אותך בראש רשימת המסתייגים.

אתי בנדלר: בסדר.

דוד טל: בסדר.

רוני טלמור: "סעיף 2.

רוני טלמור: תיקון סעיף 34.

רוני טלמור: בסעיף 34 לחוק העיקרי – (1) בסעיף קטן (א) המילים "ושל זיכיון לשידורי טלוויזיה בערוץ 2" – יימחקו; (2) בסעיף קטן (ב), המילים "על אף האמור בסעיף קטן (א)" – יימחקו;"

אתי בנדלר: זה ברור לכולם?

רוני טלמור: סעיף 34 לחוק העיקרי עוסק בתקופת תוקפו של הזיכיון.

רוני טלמור: בסעיף קטן (א) נאמר שנאמר שתקופת תוקפו של זיכיון שידורי רדיו ושל זיכיון שידורי טלוויזיה בערוץ 2, יהיה 4 שנים.

רוני טלמור: מעולם לא נעשה שימוש בסעיף זה, משום שכבר בסעיף הבא נאמר שפעם הראשונה שעושים מכרז הזיכיון יינתן ל-6 שנים.

רוני טלמור: מה שאנחנו מציעים זה למחוק את המילים "ושל זיכיון לשידורי טלוויזיה בערוץ 2" כך שהסעיף יעסוק רק בתקופת זיכיון לשידורי רדיו, שהיא תהיה 4 שנים, משום שמיד אקריא סעיף שמוסיף את תקופת הזיכיון לערוץ 2 מכאן ואילך.

רוני טלמור: סעיף קטן (ב) קובע את התקופה של 6 שנים, אני אקריא אותו.

רוני טלמור: ,על אף האמור בסעיף קטן (א), תקופת תוקפו של זיכיון שידורי טלוויזיה שניתן לראשונה לכל אחת מיחידות השידור בערוץ 2, בהיקף שנקבע לראשונה לכל יחידה תהיה שש שנים (להלן תקופת הזיכיון הראשונה)".

רוני טלמור: אנחנו מיעים למחוק את המילים "על אף האמור בסעיף קטן (א), משום שזה המצב שהיה, ומכאן ואילך יבוא ההסדר שאנחנו מציעים להוסיף.

רוני טלמור: אנחנו מציעים להוסיף סעיף (ב1) לחוק.

רוני טלמור: זו פסקה 3 בהצעת החוק הממשלתית.

רוני טלמור: "אחרי סעיף קטן (ב) יבוא: (ב1) תקופת תוקפו של זיכיון לשידורי טלוויזיה בערוץ 2 שיינתן לאחר תחילתו של חוק הרשות השניה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 19), התשס"ג-2003, תהיה עשר שנים; הוראות סעיף קטן (ג)(2) יחולו לגבי זיכיון כאמור בסעיף קטן זה, ואולם הליך הבדיקה לפי אותו סעיף קטן ייערך בתום חמש השנים הראשונות של תקופת הזיכיון".

רוני טלמור: סעיף קטן (ג) עוסק בתקופת הזיכיון בערוץ השלישי, ערוץ 10, ונקבע בו בסעיף קטן (2) שבאמצע תקופת הזיכיון – שם אחרי ארבע שנים מתוך שמונה – תקיים המועצה הליך בדיקה בה תבחן כיצד מילא בעל הזיכיון בתקופה האמורה אחר הוראות חוק זה, כללי המועצה והוראות הזיכיון.

רוני טלמור: אם מצאה המועצה כי בעל הזיכיון הפר את הוראות הדין, אך חומרת ההפרה אינה מצדיקה לדעת המועצה ביטול הזיכיון, בהתאם לסמכותה לפי סעיף 37, תורה לו לאחר שנתנה לו הזדמנות להשמיע את טענותיו, כיצד לתקן את ההפרות לקראת תקופת הזיכיון.

רוני טלמור: המטרה היא להכניס בתוך תקופה ארוכה של שמונה עד עשר שנים, במקרה שלנו עשר שנים, תחנת בדיקה, כדי להבטיח עמידה בתנאים הנדרשים.

מל פולישוק-בלוך: עמידה בתנאים היא לא כל הזמן?

רוני טלמור: כן, היא כל הזמן, אבל פה אנחנו מחייבים את המועצה לקיים הליך פורמלי באמצע התקופה.

דורון אבני: סעיף (ב1) אומר שהחל מנקודת זמן מסוימת, שיש להעריך שאם הכל יתנהל כשורה היא תהיה בעוד כשבועיים ימים, כל זיכיון שתעניק המועצה יהיה לעשר שנים.

דורון אבני: בעצם המועצה, כפי שנאמר גם קודם לכן, מצויה כרגע במסגרת הליך הארכת הזיכיונות בערוץ 2 לתקופה של שנתיים.

דורון אבני: עכשיו ניתנה לנו אפשרות להאריך את הזיכיונות ללא מכרז לעוד שנתיים, כשכל הדיבורים כאן על מכרז דיברו בתום השנתיים האלה.

דורון אבני: אני רוצה להבהיר שהזיכיונות שהמועצה תעניק בעוד שבועיים, במסגרת הארכת הזיכיונות, היא באמת לשנתיים.

דורון אבני: התיקון המבוקש הוא, שיהיה כתוב "יינתן במכרז", להבדיל מזיכיון שיינתן בהארכת זיכיון.

רוני טלמור: אם אפשר, נוסיף הבהרה ברוח הדברים.

אתי בנדלר: בסדר, הוספנו.

רוני טלמור: סעיף 3 להצעת החוק מציע להוסיף אחרי סעיף 34 סעיף חדש שייקרא 34א רבתי.

רוני טלמור: בכותרת: "מכרז למתן זיכיון לשידורי טלוויזיה בערוץ 2".

רוני טלמור: אני רוצה להבהיר לפני שאני אקריא את הנוסח, כי סעיף קטן בסעיף המוצע מדבר על התאריך, שלגבי סעיפים ב' ו-ג', יש לנו נוסח מוצע, שאני חושבת שחולק לכולם.

רוני טלמור: לפי בקשת הממונה על ההגבלים העסקיים, המטרה שלו ליצור סדר, ולא לשנות את המהות.

מל פולישוק-בלוך: כיוון שהם יצאו להתייעץ על הסעיף הזה, אז אולי נדלג עליו?

אבשלום וילן: חה"כ שמחון, זה רק הקראות, אתה לא מצביע סעיף סעיף?

שלום שמחון: מה שאנחנו מסכימים, אנחנו מסכימים.

אבשלום וילן: אבל יש ויכוח.

מל פולישוק-בלוך: לכן כדאי לדלג.

מיכל הלפרין: ההצעה הזאת, זה מה שסוכם עם הממשלה לפני הבוקר.

שלום שמחון: אנחנו מתכוונים למה שסוכם עכשיו עם מר עוזי פלד.

מיכל הלפרין: עכשיו אנחנו מדברים על שני מסלולים.

מיכל הלפרין: או שיהיו שני מתחרים ומכרז לשני זיכיונות או שאם תהיה תחרות אמיתית עם ערוץ 10, יהיה זכיין אחד ליחידת שידור אחת, ויוכלו להתמזג.

שלום שמחון: זה על פי הנוסח שהקראתם קודם.

אמיר לוי: יש שתי שאלות.

אמיר לוי: שאלת המיזוג – יכריע הממונה.

אמיר לוי: שאלת זיכיון אחד או שניים – תכריע הרשות השניה.

רוני טלמור: אי אפשר לעשות כל כך הרבה תהליכים.

אמיר לוי: אבל אין דרך אחרת.

שלום שמחון: הממונה הסכים אתמול שזה יהיה בהתייעצות.

אמיר לוי: אני יודע שהוא הסכים, אני מסביר רק למה.

אמיר לוי: יש שתי סוגיות להכרעה.

אמיר לוי: אחת, האם מותר לכם להתמזג אן לא, וזה הממונה.

אמיר לוי: סויה שניה אם מפרסמים מכרז לזיכיון אחד או לשני זיכיונות.

אמיר לוי: אני מדבר על ערוץ 2.

עוזי פלד: זה גם הממונה, משום שהתנאי הוא שתהיה תחרות.

מל פולישוק-בלוך: אבל הקביעה הזאת – המועצה זכותה להחליט, בכפוף להחלטת הממונה על ההבלים העסקיים.

אמיר לוי: אתם רוצים שלמור אופציה לרדת לאחד, בהנחה שיש תחרות, אני צודק?

עוזי פלד: זה הדבר הראשון, אם הממונה אומר שהתקיימו התנאים.

עוזי פלד: אם לא, אז לשתי יחידות שידור בערוץ 2, ומותר לנו להתמזג לשני זכיינים.

אמיר לוי: ועל זה הממונה יחליט.

אמיר לוי: 100%.

שלום שמחון: הוא אומר שהוא נותן פה אופציה נוספת, בכל מקרה לשני זכיינים, ואז לא בכפוף להכרעת הממונה.

מל פולישוק-בלוך: הממונה מכריע רק בירידה לאחד.

אמיר לוי: עד פה הכל בסדר.

אמיר לוי: עכשיו מישהו צריך להחליט אם ייצא מכרז ליחידת שידור אחת לערוץ 2 או לשתי יחידות שידור.

אמיר לוי: על זה צריכה להחליט מועצת הרשות השניה.

עוזי פלד: כן, אבל בהתאם להחלטת הממונה אם התחרות ישנה או אינה.

אמיר לוי: בסדר.

אמיר לוי: מה שאנחנו כתבנו בהצעת החוק הממשלתית זה 45 יום.

אמיר לוי: אחרי קצת דיונים שעשינו, נראה כאילו זו תקופה קצרה מידיי ולא תאפשר לכם זמן התארגנות, לכם או לקבוצות אחרות.

אמיר לוי: לכן, אשר להציע במקום 45 יום, לקבל את ההכרעה האם ניתן להתמזג והאם יהיה מכרז על אחד או שניים, אחרי יותר מ-45 יום.

מיכל הלפרין: בסדר.

שלום שמחון: מה שיהיה כתוב זה "לא יפחת מ-90 יום".

שלום שמחון: זה בהסכמת הממונה.

אתי בנדלר: בואו נקראת את הנוסח המוצע, ונתקן בנוסח הזה את המועדים.

אמיר לוי: צריך תקופה קצרה יותר, בין 45 יום ל-90 יום.

אמיר לוי: צריך תקופה מספיק ארוכה להתארגן.

עוזי פלד: תלוי באריך, מפני שזה מביא אותנו למחר.

שלום שמחון: אנחנו מקריאים ומתקנים את התאריך.

רוני טלמור: "אחרי סעיף 34 לחוק העיקרי יבוא: מכרז למתן זיכיון לשידורי טלוויזיה בערוץ 2".

אמיר לוי: זה הסעיף שעכשיו דוב רעל נוסח אחר, מה - - - ?

לאה ורון: ישנה הצעה שהניחה עורכת הדין הלפרין על שולחן הוועדה, אותה אנחנו קוראים.

רוני טלמור: סעיף 3 להצעת החוק, הוספת סעיף 34א.

רוני טלמור: "34א (א) הרשות תפרסם עד יום – וכאן מופיע התאריך שהוצע בזמנו – ט' בניסן התשס"ד (30 במרס 2004) (בסעיף זה – מועד הפרסום) מכרז לפי הוראות חוק זה למתן זיכיון לשידורי טלוויזיה בערוץ 2 לתקופה שתחל ביום כ"ט בתשרי התשס"ו ( 1 בנובמבר 2005).

רוני טלמור: "

אתי בנדלר: זה המועד להכריע לגבי המועד שיש לפרסם את המכרז.

מל פולישוק-בלוך: ספטמבר במקום מרץ.

רוני טלמור: 1 בספטמבר.

רוני טלמור: אי אפשר שנה לפני.

שלום שמחון: אנחנו מתקנים, אם כי אנחנו לא מצביעים על זה כרגע.

שלום שמחון: בבוקר אמרתי שנצביע ב-17:00, אז הזכיינים אמרו: תצביעו עכשיו.

שלום שמחון: עכשיו חברי הכנסת אומרים שנצביע עכשיו, אז הזכיינים אומרים לא עכשיו.

יוחנן צנגן: לא עכשיו, זה לא הוגן.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו מחליטים, לא? הם המצביעים או אנחנו?

שלום שמחון: נכון לרגע זה, אנחנו לא מצביעים.

שלום שמחון: אנחנו קובעים כרגע מה יהיה הנוסח עליו נצביע.

אסף אמיר: ואז תשנו ותצביעו על משהו אחר.

דוד טל: כל חבר כנסת יכול להציע הסתייגות.

יוחנן צנגן: הציעו לי זמן עד 17:00.

אתי בנדלר: מה, להגיש נוסחים?

שלום שמחון: בוא נבדיל בין שני דברים, בין העובדה שתהיה הצבעה עד 17:00 כמה אפשרויות.

שלום שמחון: אחד, הנוסח החדש שיגיע מכם, ויעלה אותו משיהו מחברי הכנסת שירצה בכך.

שלום שמחון: שניים, על פיצול העניין בכלל.

שלום שמחון: שלו, על שהצעת הממשלה או ארבע, על הנוסח שחברי הוועדה מתכנסים אליו כרגע.

שלום שמחון: אנחנו כרגע מנסים להתכנס לנוסח, אם תהיה הצעה אחרת אז תהיה הצעה אחרת, בסדר.

שלום שמחון: אני מדבר על התהליך הפנימי פה.

לאה ורון: מבחינה טכנית, ההצעה צריכה להיות מוגשת מבעוד מועד כדי שנספיק להכין אותה.

אתי בנדלר: אני מבקשת להדגיש דבר שהיו"ר אמר, אבל אולי לא הודגש מספיק.

אתי בנדלר: ההצעה שלכם וכל להיות מועלית להצבעה רק אם היא תוגש באמצעות חבר כנסת שיציע.

יוחנן צנגן: ברור.

אסף אמיר: על יתר הסעיפים אפשר להצביע.

אסף אמיר: זה לא הוגן להצביע כשלא יהיו פה אנשים.

אסף אמיר: אנחנו יושבים פה מהבוקר.

אתי בנדלר: ההצעה עכשיו היא במקום: ט' בניסן התשס"ג (30 במארס 2004) יבוא התאריך העברי המתאים, 30 בספטמבר 2004.

אבשלום וילן: תבדקו עם החגים, שזה לא נופל על יום כיפור או משהו.

עוזי פלד: זה "לא לפני" ה-30 בספטמבר, לא "עד".

עוזי פלד: "עד" זה מחר.

רוני טלמור: "לא יאוחר", יש מספיק זמן.

רוני טלמור: זה ממחר עד אותו מועד.

מיכל הלפרין: זה יפורסם ב-30 בספטמבר.

אתי בנדלר: בין ה-1 ל-30, בסדר?

שלום שמחון: אתם רוצים למרוח זמן בטכניקות של מילים, אין שום בעיה עם העניין הזה.

שלום שמחון: בטכניקות של מילים, אנחנו כבר שלושה חודשים עוסקים בדבר הזה.

שלום שמחון: חבל על הזמן הזה.

שלום שמחון: ההתעקשות כרגע על מי אומר את המילה האחרונה, מיותרת.

שלום שמחון: אמרנו ה-30 בספטמבר, זה לא נראה לכם, אז יהיה בין ה-1 עד ה-30 בספטמבר.

שלום שמחון: עכשיו אומרים אז יהיה עד ה-30 באוקטובר, אז - - -

עוזי פלד: צריך להשאיר לנו מרחב.

דוד טל: חה"כ שמחון, אם אתה רוצה 30 בספטמבר, אתה יכול להגיד לא לפני 30 בספטמבר.

אסף אמיר: ממש לא, אז זה גם יכול להיות ספטמבר 2010.

אסף אמיר: תלוי בכם, אתם צריכים לקבוע את התאריך.

אמיר לוי: ה-1 בספטמבר, אני רוצה להסביר.

שלום שמחון: זה מיותר, כי חה"כ וילן רוצה בנובמבר.

שלום שמחון: מה אתה רוצה, שזה יגיע לנובמבר?

שלום שמחון: באמת.

שלום שמחון: עם כל הכבוד, פסקתי, ואנחנו ממשיכים.

מוטי שקלאר: אתם יכולים לקבוע, הנייר סופג הכל.

מוטי שקלאר: אני אומר לכם שאם תחליטו שרק בספטמבר יהיה מכרז, אנחנו לא נעמיד מכרז לזכיינים חדשים.

מוטי שקלאר: אי אפשר בספטמבר.

שלום שמחון: אני מבין שאתה פותח את ההצעה שלי המחדש.

שלום שמחון: ההצעה שלי היא בין ה-1 ל-30 בספטמבר, נקודה.

מוטי שקלאר: אנחנו לא נצליח להעמיד מכרז.

אסף אמיר: עד ל-30 בספטמבר תצליח, ובין ה-1 ל-30 לא תצליח?

מוטי שקלאר: אם יהיה מכרז לשניים אין בעיה, אבל רוצים שחקנים חדשים.

שלום שמחון: סליחה, אתה מפריע לי.

שלום שמחון: עו"ד טלמור, תמשיכי בבקשה.

רוני טלמור: אני מקריאה מהנוסח שחולק לכם, שסוכם עם הממונה על ההגבלים העסקיים.

אמיר לוי: סליחה, ביטלתם ערכאה אחת כששיניתם את התאריך?

אתי בנדלר: נכניס את זה.

עוזי פלד: רבותיי, אתם לא שמים לב.

עוזי פלד: אין לנו את ההחלטה של הממונה, אתם קובעים תאריך שלא תהיה לנו אפשרות אפילו לדון על מיזוג.

עוזי פלד: אני אומר לכם, שמצבו של ערוץ 10 כרגע, לו אני דרור שטרום, לא הייתי מתחייב בכלל שבשנה הקרובה תינתן החלטה.

אילן ליבוביץ: יושבת פה נציגה של הממונה, שהיא אומרת שהיא יכולה.

אילן ליבוביץ: יש פה זמן להחליט.

עוזי פלד: אין לנו זמן למיזוג.

מיכל הלפרין: 90 יום לפני פרסום המכרז תהיה לכם החלטה.

רוני טלמור: תשמע את הנוסח ואז תגיב.

אמיר לוי: אמר לכם הממונה, שלא קשור אם יש תחרות או לא, הוא נותן לכם להתמזג לשניים.

עוזי פלד: אני רוצה לאחד.

אמיר לוי: אי אפשר למתוח יותר, גם ככה זה לא מספיק.

שלום שמחון: עו"ד טלמור, בבקשה.

רוני טלמור: "הממונה כהגדרתו בחוק ההגבלים העסקיים, התשמ"ח-1988 (בסעיף זה הממונה) יקבע עד 90 ימים לפני מועד הפרסום האם מתקיימת תחרות משמעותית בין ערוץ 2 לערוץ השלישי.

רוני טלמור: אם קבע הממונה כי קימת תחרות משמעותית כאמור, יהיו בעלי הזיכיונות לשידורי טלוויזיה בערוץ 2 ממועד הפרסום, כולם או חלקם, וכן בעלי מניות בהם במועד האמור, רשאים להשתתף יחד במכרז לפי סעיף זה, באמצעות תאגיד נפרד שמתקיימים לגביו הוראות חוק זה לעניין השתתפות במכרז.

רוני טלמור: (ג) לאחר קבלת קביעת הממונה, כאמור בסעיף קטן (ב) רשאית המועצה לקבוע עד מועד הפרסום, על אף הוראת סעיף 54א – שיתוקן בהמשך - ולאחר שהתייעצה עם הממונה, כי מכרז לפי סעיף זה יהיה למתן שני זיכיונות ולשתי יחידות שידור".

עוזי פלד: המהלך ליחידה אחת נבלע?

אמיר לוי: זה עוד עדיף.

רוני טלמור: זה סעיף 54א, אנחנו מתקנים אותו.

אבי ניר: אם אין תחרות ויש שתי יחידות, אנחנו עדיין רשאים להתמזג ולגשת לאחת היחידות?

אמיר לוי: אמרנו ששלושה יכולים להתמזג לשניים בלי קשר לממונה.

מיכל הלפרין: לשתיים אין בעיה.

אבי ניר: אז זה לא מנוסח טוב.

דורון אבני: הערה טכנית.

דורון אבני: במקום "בעלי מניות" שיירשם: "מי שמחזיק אמצעי שליטה".

רוני טלמור: זו הערה מקובלת.

מיכל הלפרין: גם היום בסעיף 70 לחוק כתוב שמותר להם להתמזג לשניים, לא צריך לתקן את זה.

עוזי פלד: לא שמותר, שהוא יאשר את זה, זאת הבעיה.

רוני טלמור: נוסיף סעיף שיוצר הסדר דומה לאמור בסעיף 71א, שמאפשר לשלושה להתמזג לשניים.

מל פולישוק-בלוך: לא רק בתקופת הזיכיון הראשונה, אלא בכל מקרה.

רוני טלמור: בסעיף 4 לחוק, שהוא תיקון ל-37א רבתי.

רוני טלמור: "בסעיף 37א רבתי סעיף קטן (ד) לחוק העיקרי, אחרי "בתוספת" יבוא "הראשונה".

רוני טלמור: זה הכל תיקונים טכניים שנועדו להבהיר את הוספת התוספת השניה.

מל פולישוק-בלוך: מה ההבדל בין הראשונה לשניה?

רוני טלמור: התוספת הקיימת, יש בה הסדרים לגבי שעות הפקת מקור, לגבי תרגום לרוסית ולערבית.

רוני טלמור: התוספת שאנחנו מוסיפים היא תוספת שבה יש את המספרים האלה.

רוני טלמור: היא חלה מנובמבר השנה, וכל זמן שיש שני ערוצים.

רוני טלמור: סעיף 5.

רוני טלמור: "תיקון סעיף 45.

רוני טלמור: בסעיף 45(4א) לחוק העיקרי, אחרי "בתוספת" יבוא "הראשונה".

רוני טלמור: " סעיף 6.

רוני טלמור: "תיקון סעיף 46.

רוני טלמור: בסעיף 46 לחוק העיקרי, אחרי סעיף קטן (ג) יבוא: (ד) בעל זיכיון לא ימנע שידורים, בין במישרין ובין בעקיפין, בשל דעותיו האשיות, ואם הוא תאגיד – בשל דעות מנהליו או דעות בעלי העניין בו".

גלעד ארדן: אפשר להוסיף גם בעל עיתון?

רוני טלמור: הסעיף הזה חשוב, ואני רוצה להסביר אותו.

רוני טלמור: סעיף (ג) לחוק קובע היום ש: "בעל זיכיון לא ייתן בשידוריו בין במישרין ובין בעקיפין, בין בכתב ובין בדרך הבעה אחרת, כל ביטוי לדעותיו האישיות, ואם הוא תאגיד – לדעות מנהליו או לדעות בעלי העניין בו".

רוני טלמור: מה שאנחנו מבקשים כאן זה להבהיר זה לא רק שאסור לתת ביטוי לדעות שלו, אלא שגם אסור לו להימנע ממתן ביטוי לדעות בגלל דעותיו האישיות, וזה מה שכתוב בסעיף זה.

דוד טל: זה רציני במדינה דמוקרטית?

דוד טל: זה קורה ככה?

גלעד ארדן: נטל הראיה על הערוץ.

דוד טל: אני יודע מאין צומחות הרגליים, לכן אני אומר.

יוחנן צנגן: אני רוצה לשתף אתכם בדילמה.

יוחנן צנגן: הייתה לנו תוכנית סטירה מסוימת, ולפני ההקלטה ראיתי תסריט שעסק בשואה.

יוחנן צנגן: אמרתי, שלדעתי אי אפשר לשדר את זה.

יוחנן צנגן: לפי החוק הזה אני עבריין.

דוידה לחמן-מסר: לא, אתה העורך הראשי של השידורים.

דוידה לחמן-מסר: אני לא מביע דעה אישית, אתה אומר שכעורך ראשי של כלי תקשורת לא חושב שזה נכון וראוי לפגוע ברגשות ניצולי השואה.

דוידה לחמן-מסר: אתה לא אומר את זה אישית אלא כבעל תפקיד.

יוחנן צנגן: זו עמדה אישית, אולי יש אנשים שחושבים אחרת.

מל פולישוק-בלוך: קחי את המשפט הזה שלך ותהפכי אותו, במקום שואה דתיים, ובמקום סטירה הומואים, ותקבלי את אותה תוצאה בדיוק.

שלום שמחון: יש פה דעות שונות, וזה יעמוד להכרעה.

דוידה לחמן-מסר: הוא עורך ראשי, זה ההבדל.

מל פולישוק-בלוך: השאלה היא אם לא צריך להוסיף על הסעיף שבעל הזיכיון לא ישדר שידורים שהם הטפה למה שהוא מאמין בו.

מל פולישוק-בלוך: זה חמור מאוד.

שלום שמחון: אנחנו ממשיכים.

שלום שמחון: בבקשה עו"ד טלמור.

רוני טלמור: "תיקון סעיף 54.

רוני טלמור: בסעיף 54 לחוק העיקרי – (1) בסעיף קטן (א), אחרי "בכל ערוץ" יבוא "בתקופת הזיכיון הראשונה, ובערוץ 2 גם בתקופת ההארכה כאמור בסעיף 37א(א)(1), ככל שניתנה" ואחרי "לשני זוכים במכרז;" יבוא "לאחר תום התקופות האמורות, לפי העניין, יינתן זיכיון לשידורי טלוויזיה, בכל ערוץ, ליחידת שידור אחת"; סעיף 54א כותרתו: ,זיכיון ליחידת שידור ברדיו וטלוויזיה".

רוני טלמור: הוא קובע היום כי שידורי טלוויזיה יהיו במסגרת שני ערוצי טלוויזיה, שהם ערוץ 2 והערוץ השלישי – זה נשאר.

רוני טלמור: עוד נקבע, שהזיכיון לשידורי טלוויזיה יינתן בכל ערוץ ליחידות שידור שוות – גם זה נשאר.

רוני טלמור: בערוץ 2 זה שלושה זוכים במכרז, ובערוץ השלישי זה שני זוכים במכרז.

רוני טלמור: את זה אנחנו מציעים לתקן, כך שההוראה הזאת תהיה רק לתקופת הזיכיון הראשונה, ובערוץ 2 גם לתקופת ההארכה ככל שניתנה.

רוני טלמור: בסיפא אנחנו מוסיפים שלאחר תום התקופות האמורות, לפי העניין, יינתן זיכיון לשידורי טלוויזיה בכל ערוץ ליחידת שידור אחת.

אתי בנדלר: זו ברירת המחדל שדובר עליה קודם.

רוני טלמור: "בסעיף קטן (א1), אחרי "בתוספת" יבוא "הראשונה בתוספת השניה".

רוני טלמור: "

מל פולישוק-בלוך: מה זאת אומרת יחידת שידור אחת, אנחנו קבענו כאן מגבלות.

מל פולישוק-בלוך: אתם לא מכניסים את - ?

רוני טלמור: זאת תהיה ברירת המחדל, ובסעיף הקודם שהקראתי לגבי המכרז, אפשר לקבוע שניים.

מיכל הלפרין: יהיה כתוב: "על אף האמור בסעיף".

רוני טלמור: ברירת המחדל תחרות.

דורון אבני: אדוני אמר בתחילת הדברים, בפשרה שהוצעה על ידו, שמי שיהיה רשאי לתקן את התוספת זה המועצה באישור הוועדה.

דורון אבני: לפיכך צריך להתאים את סעיף (א1) בהתאם לדברים שנאמרו ע"י היו"ר.

דורון אבני: כאן כתוב שהסמכות נתונה לשר באישור המועצה והוועדה, ולא כפי שהציע היו"ר.

אתי בנדלר: יש לתקן.

רוני טלמור: בסעיף (א1) מופיעות המילים "רשאי השר" במקום זה יבוא "רשאית המועצה באישור הוועדה".

אורי אולניק: עו"ד אבני, ההצעה של יו"ר הוועדה לא נגעה לסעיף מה קורה כשהזיכיון פוקע.

דורון אבני: היא נגעה לתיקון התוספת.

דורון אבני: רוצים להשאיר סמכות לשר שיתקין הוראות מעבר, שלא ייגע בתוספת, כי זה מה שסוכם.

דורון אבני: תענה היועצת המשפטית לוועדה, האם פה יש סמכות לשר לתקן את התוספת כן או לא.

דורון אבני: אם היא תענה שלא, אז אני מושך את הערתי.

דוידה לחמן-מסר: אבדוק את זה, ואם צריך נתקן.

דוד טל: אם תבדקו ותראו שזה אחרת, אני מבקש להוסיף פה הסתייגות שלי, שאני מבקש שזה יהיה לפי הצעתו של עו"ד אבני.

רוני טלמור: אני ממשיכה להקריא.

רוני טלמור: "8.

רוני טלמור: תיקון סעיף 59.

רוני טלמור: בסעיף 59 לחוק העיקרי – (1) בסעיף קטן (ב), אחרי "בתוספת" יבוא "הראשונה"; (2) בסעיף קטן (ג), אחרי "התוספת" יבוא "הראשונה".

רוני טלמור: " שוב, מדובר בהתאמה.

שחר ולנר: הערה לסעיף 59.

שחר ולנר: המועצה, בתנאים להארכת הזיכיונות שלה, קבעה נושא של שת"פים.

שחר ולנר: בנושא הזה היא אפשרה לערוץ 2 או לאחת הזכייניות של ערוץ 2, לעשות שת"פים עם כבלים ולוויין.

שחר ולנר: אנחנו רוצים להוסיף שתוכנית לעניין ההכרה במכסה שהם מחויבים בה, תהיה תוכנית כזאת שתשודר לראשונה בערוץ 2, אחרת זה מרוקן מתוכן את כל העניין של הפקות מקור.

אורי אולניק: אני מספר סיפור שאני מכיר.

אורי אולניק: הייתה סדרה שקראו לה "הבורגנים".

אורי אולניק: היא שודרה בעונה הראשונה בקשת.

אורי אולניק: אחר כך הגיע ערוץ 10, והתחיל לנהל משא ומתן.

אורי אולניק: כששמעו שיש משא ומתן בערוץ 10, זה המשיך.

אורי אולניק: הסיפור הזה מראה שני דברים.

אורי אולניק: קודם כל, צריך שני ערוצים, כדי שסדרה טובה תמשיך.

אורי אולניק: בסופו של דבר, איך העונה החדשה שלה הגדיעה, על ידי זה שהגיעו שני ממנים, מצד אחד "יס" ומצד שני קשת, וזה איפשר שתהיה לנו עוד עונה של הבורגנים.

אורי אולניק: לפעמים שיתוף פעולה הוא טוב.

אסף אמיר: איגוד המפיקים תומך בעניין הזה, בתנאי שיכירו בחלק היחסי שהושקע בהפקה, ולא בכספים אחרים.

אבי ניר: יש לכם בעיה עם המתמטיקה.

אבי ניר: אם אנחנו נדרשים להשקיע בז'אנר עליון כך וכך, והשקענו ב"בורגנים" 60% ולא 100%, לכן נצטרך להשלים בהשקעה אחרת בז'אנר עליון, אז מדוע זה מפריע לכם?

אסף אמיר: זה לא מה שקורה.

דוידה לחמן-מסר: מה שהיוצרים אומרים זה שאם "יס" השקיעה 50 מיליון וערוץ 2 השקיע 50 מיליון, וזה משודר בשידור ראשוני, צריכים להכיר - לאור זה שהמכסה פחתה - ב-50 מיליון של קשת כרלוונטיים, אבל לא ב-50 מיליון של "יס".

דוידה לחמן-מסר: זה כל מה שהם מבקשים, וזה נראה לי הגון לחלוטין.

אייל מלובן: נכון.

אייל מלובן: הם רוצים להכיר את ה-100%.

אבי ניר: אם זה מה שיקרה, לא יהיו שיתופי פעולה.

אבי ניר: אם זה ישודר לראשונה בערוץ 2 אף גורם שהוא נישה לא ירצה לעשות שיתוף פעולה כזה, כי הוא יגיד שכל הציבור כבר נחשף לזה, ולכם ההצעה הזו גומרת את כל העניין.

אסף אמיר: אנחנו מסכימים.

אייל מלובן: מה זה מסכימים?

שחר ולנר: זה בהארכת הזיכיונות שהמועצה קבעה לערוץ 2 עכשיו.

שחר ולנר: זה לא היה קודם.

אורי אולניק: אני חושב שזו דוגמה קלאסית למשהו שצריך להשאיר למועצה.

אייל מלובן: המועצה כבר הפרה תנאים.

שלום שמחון: אנחנו רוצים להמשיך.

שלום שמחון: אחשוב על פתרון שיניח את דעת כולם.

שלום שמחון: מר שקלאר, אתה יכול לגבש הסכמה בנושא הזה?

מוטי שקלאר: יש הסדר מאוד מפורט לפרטי פרטים.

שלום שמחון: הבנתי.

שלום שמחון: תודה.

שלום שמחון: חשבתי שתנסו לשבת לגבש משהו.

שלום שמחון: אם מר שקלאר חושב שהוא לא צריך לנסות לגבש, ננסה לחשוב בהמשך.

אסף אמיר: יש פתרון, אפשר להציע?

שלום שמחון: אז תיכנסו אליי לחדר ותנסו להגיע למשהו.

שלום שמחון: ממשיכים.

רוני טלמור: סעיף 9 להצעת החוק.

רוני טלמור: "תיקון סעיף 59א".

דורון אבני: בהמשך למה שאמרתי לגבי התוספת, אמנם אדוני התייחס ישירות לתוספת השניה, אבל אין אבחנה מהותית מבחינת אופן ההסדרה בין התוספת הראשונה, הקיימת כבר בחוק, לבין ההסדרה בתוספת השניה.

דורון אבני: אנחנו מבקשים שהסמכות לתיקון התוספת הראשונה, שקובעת את השעות, גם תינתן למועצה באישור הוועדה, בלי השר באמצע.

אתי בנדלר: יש לכם התנגדות, נציגי הממשלה?

אמיר לוי: אין התנגדות.

שלום שמחון: נמשיך.

שלום שמחון: את סעיף 9 הקראנו כבר.

רוני טלמור: אקריא את הנוסע שעו"ד אבני ביקש.

רוני טלמור: החוק קובע היום כי "השר רשאי, על פי המלצת המועצה ובאישור הוועדה, לשנות את התוספת".

רוני טלמור: מה שמוצע כאן על ידי עו"ד אבני זה שיהיה כתוב במקום הנוסח הקיים כי "המועצה רשאית, באישור הוועדה, לשנות את התוספת".

שלום שמחון: בסדר.

שלום שמחון: הלאה, סעיף 10.

לאה ורון: אין צורך לקרוא את סעיף 9, קראנו אותו כשעסקנו בהצעת החוק של חה"כ ארדן, מבקום סעיף 3.

לאה ורון: התיקון הוכנס, אפשר לעבור הלאה.

רוני טלמור: סעיף 10.

רוני טלמור: "אחרי סעיף 62א לחוק העיקרי יבוא:" אנחנו מוסיפים סעיפים 62ב רבתי ו-62ג רבתי.

רוני טלמור: "62ב.

רוני טלמור: עורך ראשי בבעל זיכיון.

רוני טלמור: המנהל הכללי של בעל הזיכיון יהיה העורך הראשי של השידורים בבעל זיכיון ותהא נתונה לו הסמכות להכריע בכל עניין הנוגע לתוכנם.

רוני טלמור: 62ג.

רוני טלמור: הוצאה שנתית להפקה ולרכישה של תוכניות וחדשות".

רוני טלמור: הסעיף הזה קובע את המספרים שיחולו.

שלום שמחון: בעניין המספרים יש לנו כמה דברים.

שלום שמחון: אמנם דיברנו עליהם אתמול, אנחנו רוצים להכניס את הצעת ועדת הטלוויזיה כלשונה.

אייל מלובן: יש לנו התנגדות, יש שם בפנים כסף ושעות.

אייל מלובן: לא נמצא בהצעת המועצה כסף ושעות.

אבשלום וילן: בדיון במליאה, בקריאה הראשונה, אמרתי כשהסביר שר המשפטים שזה הוכנס כדקלרציה על פי דרישתו, אמרתי שאפשר להשאיר את זה כדקלרציה.

אבשלום וילן: ברור לגמרי שאם עורך ראשי יסתכסך עם הבעלים, תמיד הבעלים - - - קשקושים.

רוני טלמור: 62ג הוא סעיף שאנחנו מוסיפים.

רוני טלמור: "(א) החל ביום ו' בחשוון התסש"ג (1 בנובמבר 2003) וכל עוד מתקיימים שידורי טלוויזיה לפי הוראות חוק זה במסגרת שני ערוצי טלוויזיה חייבים בעלי הזיכיונות בכל ערוץ להוציא, בשכל שנה, הוצאה למימון הפקה ורכישה של התוכניות המשודרות בערוץ באתה שנה, הכוללת את ההוצאה לתפעול השוטף של חברת החדשות או לרכישה של שידורי חדשות באותה שנה, שמרכיביה יהיו כאמור בתוספת השניה ושסכומה לא יפחת מהסכום הקבוע בה.

רוני טלמור: (ב) על בעלי זיכיונות כאמור בסעיף קטן (א) יחולו הוראות סעיף זה והתוספת השניה, על אף ההוראות שנקבעו בכללים לפי חוק זה והחובות שקבעה המועצה לפי סעיף 59(ב), ובלי לגרוע מהוראות התוספת הראשונה.

רוני טלמור: "

אתי בנדלר: בסעיף קטן (ג) יהיה כתוב: "המועצה באישור הוועדה רשאית לשנות את התוספת השניה.

אתי בנדלר: "

רוני טלמור: סעיף 11, תיקון סעיף 63א רבתי.

רוני טלמור: "בסעיף 63א לחוק העיקרי, אחרי סעיף קטן (ב) יבוא: (ג) החל ביום ו' בחשוון התשס"ג (1 בנובמבר 2003) וכל עוד מתקיימים שידורי טלוויזיה לפי הוראות חוק זה בשני ערוצי טלוויזיה, רשאית חברת חדשות הפועלת לפי הוראות סימן זה, בכפוף לאישור המועצה ובתנאים שתקבע, לרכוש בכל שנה שידורי חדשות בסכום שלא יפחת מהסכום הקבוע בתוספת השניה, מגורם שאישרה המועצה ושעיסוקו הבלעדי הוא הפקת חדשות או שהעיסוקים האחרים שלו או של בעל עניין בו אינם פוגמים, לדעת המועצה, בתפקודו העצמאי והבלתי תלוי בהפקת החדשות.

רוני טלמור: "

אורי אולניק: הייתה הצעה של הרשות השניה שמשמעותה לבקש השקעה נוספת בערוץ 2, מעב למה שהוסכם.

אורי אולניק: בוועדת יצחקי דברנו על 50 מיליון, המועצה ביקשה להוסיף עוד 10 מיליון רק לערוץ 2.

אורי אולניק: כשאנחנו מדברים על מצב שרוצים שוויון בשוק הזה, אני לא חושב שזה נכון לאמץ את החלטת המועצה שמבקשת עוד 10 מיליון לערוץ 2 לעומת ערוץ 10.

אורי אולניק: זו דעתי.

אייל מלובן: אבל אחד מחזיק 80% מהשוק, אחד 20% מהשוק, אז איך יכולה להיות שוויוניות?

אורי אולניק: בשביל זה את סעיף האחוזים, כדי שערוץ 2 ישקיע הרבה יותר מערוץ 10, אבל לא כדי שהרצפה תהיה שונה.

אתי בנדלר: זו התוספת, עוד לא הגענו לזה.

שלום שמחון: אנחנו נאפשר לכם להגדיל את התוספת, כשנגיע אליה.

מוטי שקלאר: בנושא החדשות, אני רוצה להוסיף שני סעיפים קטנים למה שהיועצת המשפטית קראה.

מוטי שקלאר: יכולה להיווצר קונסטלציה ששני ערוצים קונים ב-X כסף חדשות מידי גורם שלישי, ואז אנחנו מפסידים, אחד, חברת חדשות משמעותית שכבר קיימת ושתיים, אנחנו מאבדים את הפלורליזם, כי יכולים לקנות מאותו מקום.

מוטי שקלאר: אז יהיה more of the same.

מוטי שקלאר: לכן, אני חושב שנכון יהיה מבחינת השיקולים שלנו להכניס את הבטחת קיומה של חברת חדשות אחת לפחות, כדי שלא ייווצר מצב שמשמיטים את חברת החדשות של 2 וגם של 10, וגם שיהיה פלורליזם.

אבשלום וילן: מה המצב היום?

אבשלום וילן: כולם עושים אותו דבר, אולמרט ולפיד בכל הערוצים, אז מה ההבדל?

דורון אבני: אני מקריא: "בקביעותיה לפי סעיף זה תשקול המועצה, בין היתר, שיקולים אלה: סעיף קטן (1) הבטחת קיומה של חברת חדשות אחת לפחות לפי סימן זה.

דורון אבני: (2) עידוד פלורליזם ותחרות בתחום שידורי החדשות.

דורון אבני: "

אמיר לוי: סעיף (2) הוא לא טוב, כי אפשר לפרש את זה שאתה לא נותן לקנות מחברת חדשות אחת, כי תגיד שאתה רוצה פלורליזם.

דורון אבני: זה נכון למל, שגם ערוץ 2 וגם ערוץ 10 ירכשו חדשות - - -

אמיר לוי: זה לא רלוונטי השיקול הזה.

אמיר לוי: לא צריכות להיות 2 חברות חדשות.

שלום שמחון: הבנו, הסתפקנו בסעיף הראשון שלך.

שלום שמחון: עו"ד טלמור, תמשיכי בבקשה.

רוני טלמור: סעיף 12. "בתוספת, בכותרת, במקום "תוספת" יבוא "תוספת ראשונה".

רוני טלמור: סעי 13.

רוני טלמור: אחרי התוספת הראשונה לחוק העיקרי יבוא: תוספת שניה" בסוגריים, מתחת לזה, "(סעיפים 58א ו-63א(ג)).

רוני טלמור: "

אייל מלובן: יש בתוספת הזאת הגדרה של מה זה הפקה מקומית.

אייל מלובן: אמנם המועצה שינתה את ההגדרה של הפקה מקומית.

אייל מלובן: אנחנו שואלים אם צריך להיות כתוב פה שרוב זה 75%, כי גם בחדר הסמוך, כשדנים בחוק הקולנוע כתוב "רוב".

אייל מלובן: נכון שהמועצה החילה את זה עכשיו.

דורון אבני: צריך.

דורון אבני: היום בחוק הרשות השניה יש הגדרה להפקה מקומית בסעיף 58.

שלום שמחון: אי אפשר להוציא אותם בלי כלום, תהיו קצת רחבי לב.

דורון אבני: אני אומר שהוא צודק.

דורון אבני: מה שמוצע, בשורה תחתונה, לאמץ את הגדרה שהמועצה קבעה.

אייל מלובן: צריך רק לרשום שרוב זה 75%.

אייל מלובן: צריך להגדיר "רוב".

דורון אבני: הפקה מקומית צריכה להיות מוגדרת כך:

אתי בנדלר: איפה?

אתי בנדלר: זה בתוספת הראשונה שלא הצעתם לתקן אותה.

דורון אבני: זה הוצע בכללי הרשות השניה טלוויזיה ורדיו, שידור תוכניות טלוויזיה בידי בעל זיכיון התשס"ג-2002, וצריך לעשות איזשהו חיבור, כי יש לנו גם הגדרה של הפקה ישראלית.

דורון אבני: אני אתן את זה תוך כדי ניסוח.

דורון אבני: "הפקה מקומית – תוכנית שלפחות 75% מיוצריה, ממבצעיה ומהצוות הטכני הנדסי שנטל חלק בהפקתה הוא לפחות 75% מצוות ההפקה שלה, הם תושבי ישראל המתגוררים בה דרך קבע, והופקה בעבור קהל יעד ראשוני ישראלי בעברית, בערבית או ברוסית למעט תוכניות ספורט ותוכניות בענייני היום.

דורון אבני: "

אתי בנדלר: ומה עם חדשות?

אתי בנדלר: ההבדל היחידי בתיקון בתוספת שאתם מבקשים זה במקום שיהיה כתוב "רוב" יהיה כתוב "75%".

אייל מלובן: נכון, תודה.

שלום שמחון: אני מבקש שקט, אנחנו ממשיכים.

רוני טלמור: אנחנו בתוספת השניה, הגדרות.

רוני טלמור: "1.

רוני טלמור: בתוספת זו – "הכנסות" – הכנסות מביצוע שידורים וממתן שירותים כאמור בסעיף 100; "תוכנית", "תוכנית סוגה (ז'נר) עילית" – יהיו מוגדרות כהגדרתן בתוספת הראשונה.

רוני טלמור: " "2.

רוני טלמור: ההוצאה השנתית שיוציאו בעלי הזיכיונות בכל ערוץ למימון הפקה ורכישה של תוכניות המשודרות בערוץ באותה שנה (בתוספת זו – הוצאה שנתית) לא תפחת מסכום השווה לשישים אחוזים מכלל הכנסותיהם או מסכום כולל של 220 מיליון שקלים חדשים, לפי הגבוה מביניהם (בתוספת זו – ההוצאה השנתית המינימלית); בהוצאה השנתית ייכללו גם הוצאה לתפעול השוטף של חברת החדשות או הוצאה לרכישת שידורי חדשות שאושרה לפי סעיף 63א(ג), בשיעורים הקבועים בתוספת זו; ההוצאה השנתית המינימלית תוצא על ידי בעלי הזיכיונות בכל ערוץ באופן יחסי ליחידות השידור שהוקצו להם בערוץ.

רוני טלמור: "

אמיר לוי: אתה רוצה סעיף סעיף או על הכל אחר כך?

שלום שמחון: סעיף סעיף.

אמיר לוי: לפי ועדת התוכניות של הרשות השניה, הם מציעים שלא תהיה הרצפה של 20 מיליון שקל אלא רק 60%.

אמיר לוי: לנו אין בעיה עם זה.

אמיר לוי: הרצפה לא אפקטיבית.

מודי פרידמן: אני בעד להשאיר את זה כמו שזה.

שלום שמחון: אם אין לזה משמעות זה נשאר כמו בממשלה.

אמיר לוי: אין בעיה.

עוזי פלד: 60%, נניח שההכנסות של ערוץ 10 או של ערוץ 2 יהיו רק 100 מיליון, אז מה, זה ייגמר - - -

אמיר לוי: הסברתי שהם חייבים ב-50 מיליון ז'אנר עילית - - -

עוזי פלד: לכן רשמת 220 מיליון.

אמיר לוי: חה"כ שמחון, אתה יכול להשאיר את זה.

שלום שמחון: משאירים.

רוני טלמור: אני ממשיכה עם סעיף 3.

רוני טלמור: "מתוך סך כל ההוצאה השנתית יוציאו בעלי הזיכיונות בכל ערוץ, לשם הפקת תוכניות סוגה עילית, סכום שלא יפחת מחמישה עשר אחוזים מסך ההוצאה השנתית המינימלית או סכום של 50 מיליון שקלים חדשים, לפי הגבוה מביניהם; סכום ההוצאה כאמור יוצא על ידי בעלי הזיכיונות בכל ערוץ באופן יחסי ליחידות השידור שהוקצו להם בערוץ.

רוני טלמור: "

שלום שמחון: אני רוצה פה את התיקון.

שחר ולנר: יש חשיבות אדירה בסעיף הזה להכניס שעות.

שחר ולנר: יש קביעה קודמת של 222 שעות, שהיו עד היום - - -

אייל מלובן: יש קורלציה של כסף ושעות.

שחר ולנר: היום זה כבר קבוע.

שלום שמחון: אני רוצה להסביר את עמדת הזכיינים.

אמיר לוי: היום התוספת הראשונה ממשיכה להתקיים.

אמיר לוי: כלומר, את ה-50 מיליון שקל או 15% מסך ההוצאה הם עדיין מחויבים ב-222 שעות.

אייל מלובן: זאת הבעיה.

שלום שמחון: אולי תיתנו לו לסיים?

שלום שמחון: באתם מהבית מוכנים רק על הסעיף הזה.

אסף אמיר: ממש לא.

אמיר לוי: מה שהיוצרים מבקשים, את אותן 222 שעת שיש בתוספת הראשונה, לעשות לזה התאמה.

שחר ולנר: לא.

שחר ולנר: יש ז'אנר עילית שלפיו נקבע מה הסכום שיהיה לשעת הפקה לפי נאותות הפקה.

שחר ולנר: אם אנחנו משאירים על 222 ומורידים מ-85 מיליון ל-50 מיליון או ל-60 מיליון – אין ז'אנר עילי יותר.

שחר ולנר: הכל יהיה בידור.

שחר ולנר: לכן צריך להפחית באופל יחסי את השעות.

שלום שמחון: תודה.

אסף אמיר: אני ורצה לנסות להסביר.

אסף אמיר: 50 מיליון ל-222 שעות זה סכום מאוד נמוך.

אסף אמיר: אנחנו מציעים שיהיו פחות שעות, כך שיהיה ממוצע בין 75,000 ל-90,000 דולר לשעה, לאפשר לזכיינים לשחק עם הסכומים האלה.

אסף אמיר: יש דברים שהם יעשו ב-40,000 דולר, סרטים תיעודיים.

אמיר לוי: תציעו מספר שעות.

אסף אמיר: בשם הז'אנר בעליון, במשך השנתיים האחרונות, האריכו את הזיכיונות בשנתיים, הורידו את התמלוגים, שינו את היחס בין הכנסות להוצאות, הכניסו את החדשות לתוך ה-60%, קיצצו בז'אנר העליון – הכל בסדר.

אסף אמיר: עכשיו הגענו לז'אנר העליון, אנחנו מנסים שאיכשהו, בסופו של דבר, יהיה משהו על המרקע - - - אנחנו מבקשים שיהיה 180 או 175 שעות על ה-50 או איזה סכום שנחליט.

שלום שמחון: בסדר.

שלום שמחון: קבלתם את ההצעה של חה"כ ארדן, שם כתוב: "כהוצאה כוללת לתוכניות סוגה עילית -סכום שלא יפחת מ-10% מההוצאה האמורה בפסקה (1), או מ-40 מיליון שקלים חדשים, הגבוה מביניהם, ובלבד שהוצאה זו תשמש להפקתן של לא פחות מ-164 שעות של תוכניות כאמור.

שלום שמחון: "

אייל מלובן: אנחנו מציעים להקטין ל-50.

אייל מלובן: לא יכולה להיות קורלציה שווה.

אבי ניר: הניסוח כבר מחייב אותנו להפיק ז'אנר עליון, לכן הבהלה שלא יהיה ז'אנר עליון מיותרת.

אבי ניר: ז'אנר עליון יהיה.

אבי ניר: מה שהחברים כאן מבקשים זה לא רק להגיד מה זה ז'אנר עליון, הם מבקשים להגיד בדיוק כמה ז'אנר עליון, בתוך כל שעה יעלה.

אייל מלובן: ממש לא נכון.

שלום שמחון: מר מלובן, אתה כרגע שותק.

אבי ניר: הניסוח כרגע מאפשר החלטה לזכיין האם הוא עושה מינימום שעות במחיר ממוצע יותר יקר או יותר שעות במחיר ממוצע יותר נמוך, אבל הז'אנר העליון בכל מקרה – על פי ההצעה הזאת – מקובע, נעול וסגור.

שלום שמחון: תודה.

שלום שמחון: מר פרידמן, בבקשה.

מודי פרידמן: בהגדרת הז'אנר העליון מדובר בהרבה כסף, זה קובע על בסיס אגרות ועל בסיס תוכן הדברים.

מודי פרידמן: אני חושב שהקשר בין השניים לא הגיוני, בטח במציאות כלכלית שבה אנו נמצאים.

מודי פרידמן: אני חושב שאי אפשר לקבע מסגרות קבועות וקשיחות לסכום, כי השוק היום מתגמש, וצריך לאפשר לשוק להתגמש מול המחירים.

שרה לוין: בסכומים שאתה משקיע פה אתה לא יכל לעשות איכות.

אסף אמיר: בתור חברי כנסת, אתם הולכים בלי לדעת שאתם מחסלים את הז'אנר העליון.

אבי ניר: תנו לנו להחליט.

אסף אמיר: לא, אתם תחליטו מה אתם רוצים בתוך המסגרת, אתם תעשו 600 שעות בסכום הזה.

שלום שמחון: אני מבקש שקט, אי אפשר להקשיב לצעקות האלה.

אסף אמיר: למה כשאנחנו קמים לדבר, אתה אומר לנו "חצי דקה תגמרו", וכל היתר מדברים שעות.

אסף אמיר: אם לא מגבילים את מספר השעות יכולים לעשות 400 שעות ב-50 מיליון האלה, ו-400 שעות אתה עושה רק טלנובלות.

אסף אמיר: אם אתה אומר 170 או סכום מסוים, כאן נותנים לזכיינים חופש להחליט, מה שלא היה קודם.

אסף אמיר: דוקומנטרי- 40,000 דולר?

אסף אמיר: 40,000 דולר.

אסף אמיר: אבל כשהם יעשו 50 שעות של 40,000 דולר ו-20 שעות של לנובלות, יישארו גם 50 שעות בשביל סדרות כמו "הבורגנים", יהיה "לתפוס את השמיים", שהיה לי הכבוד להפיק ועוד.

אייל מלובן: לא יכול להיות שוויון בין ערוץ 2 לערוץ 10.

יוחנן צנגן: לגבי הטענות של טלנובלות ודרמות, באו נלך קצת אחורה.

שלום שמחון: תציע לנו פתרון.

שלום שמחון: לפעמים אנחנו רוצים גם קצת עזרה.

יוחנן צנגן: נורא נחמד להקצין את הדברים ולהגיד יעשו רק 400 שעות טלנובלות.

יוחנן צנגן: אנחנו יודעים שזה לא ככה.

יוחנן צנגן: גם כשלא היה בחוק שום אכיפה על שום נאותות הפקה, ולא נקבע מראש שום סכום, ולא נקבעו שעות, הוצאנו 4 מיליון דולר על 27 פרקים של "טירונות" ואחרים הוציאו סכומים דומים על הפקות דומות.

יוחנן צנגן: אף אחד לא חייב אותנו לעשות את זה.

אייל מלובן: אתה מספר סיפורים על דברים מלפני 10 שנים.

יוחנן צנגן: יש פה שני פרמטרים.

יוחנן צנגן: פרמטר אחד, של התרבות.

יוחנן צנגן: ברגע שבחרו אותנו להיות זכיינים, אני חושב שהפקידו בידינו גם את האחריות על איך המסך הזה ייראה, ולא צריך שהיוצרים ייקחו את העניין הזה כדגל שלהם.

יוחנן צנגן: יש להם מספיק דגלים שהם מנופפים בהם.

יוחנן צנגן: הפרמטר הכלכלי, הוא מסודר, כי כל יוצר וכל מפיק, וכל אומן שעובד אצלנו, מקבל לפי תעריפון מוסדר עם כל האיגודים.

יוחנן צנגן: יש תעריפים חתומים, אנחנו לא מקפחים אף אחד, כל אחד מקבל מה שמגיע לו.

יוחנן צנגן: תשאירו מקום גם לחופש היצירה וגם לחופש השוק.

אבי ניר: עד היום, בזיכיון שלנו, נקבעו לנו רק שעות, לא נקבעו סכומים.

שלום שמחון: אפשר שהויכוח ביניכם יימשך באולפני הרצליה?

שלום שמחון: לא מציעים פה פתרונות.

אבי ניר: עד הים, בכל שנות הזיכיון, מה שנדרש מהזכיינים זה מינימום שעות, לא נדרשה הוצאה.

אבי ניר: היה פה שינוי שאמר שני דברים: מינימום הוצאה ומינימום שעות.

אבי ניר: עכשיו אומרים גם מינימום שעות וגם מכסימום שעות.

אבי ניר: אני וש שההצעה הקודמת הייתה בדיוק באמצע הדרך.

אייל מלובן: בהצעה הקודמת לא עמדתם, חרגתם.

אסף אמיר: אתם רוצים ז'אנר עליון או לא?

אסף אמיר: זו השאלה היחידה שנשאלת פה.

שלום שמחון: אנחנו רוצים, ואנחנו נחפש פתרון.

שלום שמחון: בבקשה, מר שקלאר.

שלום שמחון: אולי אתה תציע לנו פתרון?

מוטי שקלאר: כל הרעיון, כפי שהובלתי אותו – אם אפשר להיות לא צנוע – להוריד את מינימום ההוצאות על סך השידורים ולהשאיר רק ז'אנר עליון וחדשות, מתוך הבנה שאלה דברים שצריכים לעשות עם שוני מסוים מסך השעות.

מוטי שקלאר: ברגע שאין אבחנה בין הז'אנר העליון לשעות האחרות, אז מה המשמעות של העוגן?

מוטי שקלאר: אז בואו נעשה רק 60% וזה הכל.

מוטי שקלאר: אחרי כן רשמה אירית שלהבת (מכאן רשמה אירית שלהבת)

שלום שמחון: מר שקלאר, אני מבקש שלא נבטא את הדבר הזה עד הסוף.

שלום שמחון: אני יכול להציע פה שלושה מספרים: 15, 50 ו-164.

מוטי שקלאר: אנחנו הצענו 17%.

אסף אמיר: אנחנו מסכימים פחות או יותר לסכום הכסף, רק שמה שאתם נותנים יגיע להפקה מקורית.

שלום שמחון: פניתי לצד ההוא של השולחן אך לא קיבלתי תשובה.

שלום שמחון: אני מבין שהוויכוח היחיד ביני לבינך כרגע הוא על 15% או 17%.

מוטי שקלאר: זה מעט מדי שעות.

אסף אמיר: זה פחות מדי כסף.

שלום שמחון: אני רוצה להבהיר, לא כולם פה מבינים על מה אנחנו מדברים.

שלום שמחון: היכולת שלי להכריע בין 164 ל-222, באיזה פשרה באמצע, היא לא פשוטה.

שלום שמחון: אמרנו שיש מבנה: 17, 50, ונשאר עכשיו להכריע בין 164 ל-222.

אייל מלובן: אפשר לעשות את זה קל.

אייל מלובן: בואו נעשה מתמטיקה פשוטה.

אייל מלובן: היום משקיעים 85 מיליון שקל על 222 שעות.

אייל מלובן: זה יוצא ממוצע של 378,000 שקל לשעה.

אייל מלובן: אפשר לקחת את הקורלציה הזאת ולחלק.

גלעד ארדן: למה לשמור על אותה קורלציה?

גלעד ארדן: כולם מפסידים.

גלעד ארדן: הרי כולם עתה מורידים את העלויות.

אייל מלובן: נשמור על הממוצע.

אייל מלובן: זה ממוצע נמוך.

שחר ולנר: אם רוצים תרבות, אין ברירה.

שלום שמחון: צריך להחליט בין 164 ל-222.

שלום שמחון: נקבע 180.

שלום שמחון: המבנה הוא זה: 17, 50 ו-180.

אייל מלובן: זה גבוה מדי.

אייל מלובן: אבל זה לא משפט שלמה.

אייל מלובן: בואו נראה מה ריאלי.

אסף אמיר: תקבע 175.

אייל מלובן: אנחנו מוכנים להתפשר על 170.

יוחנן צנגן: נתפשר על הצעת הממשלה.

יוחנן צנגן: ייקבע 200 שעות אבל שהמינימום יהיה בין הצעת חבר הכנסת ארדן להצעת הממשלה, 45 מיליון שקל.

אייל מלובן: זה רע מאוד.

אסף אמיר: זה פשרה על פשרה על פשרה.

אסף אמיר: אתם הרי נהנים לעשות ז'נר עליון, אין לי ספק.

אסף אמיר: אני רוצה להגיד משהו לזכיינים.

אסף אמיר: זכייני ערוץ 2 הם הבוסים שלי ואני מקווה שזה לא יפגע בי.

אסף אמיר: אני רוצה להגיד שהם אוהבים מאוד ויודעים לעשות ז'נר עליון.

אסף אמיר: בואו נכריח אותם כדי שבעלי המניות לא יעצרו את זה מבעדם.

שלום שמחון: חזרנו להצעה של חבר הכנסת אליעזר כהן, 180.

אייל מלובן: זה גבוה מדי.

רוני טלמור: אני קוראת את נוסח הפשרה שהציע היושב-ראש.

רוני טלמור: סעיף 3 בתוספת השנייה יהיה כדלקמן: "(א) מתוך סך כל ההוצאה השנתית יוציאו בעלי הזיכיונות בכל ערוץ, לשם הפקת תכניות סוגה עילית, סכום שלא יפחת משבעה עשר אחוזים מסך ההוצאה השנתית המינימלית או סכום של 50 מיליון שקלים חדשים, לפי הגבוה מביניהם; סכום ההוצאה כאמור יוצא על ידי בעלי הזיכיונות בכל ערוץ באופן יחסי ליחידות השידור שהוקצו להם בערוץ.

רוני טלמור: " כאן יוסף סעיף קטן (ב).

שחר ולנר: לא "שלא יפחת".

שחר ולנר: זה 180.

מל פולישוק-בלוך: להיפך, הם רוצים שיפחת.

שחר ולנר: אנחנו רוצים שלא יפחת ולא יעלה.

שלום שמחון: אני מודיע פעם אחרונה שמי שיתפרץ מרגע זה או ידבר עם החבר שלו ייצא החוצה בלי אזהרה.

שלום שמחון: קשה לנו להתרכז בדברים שאתם חיים אותם יום-יום ואנחנו צריכים לנסות להבין אותם.

שלום שמחון: מרגע זה אין יותר פריבילגיה להתפרץ ולדבר זה עם זה, אלא למי שאתן לו רשות דיבור.

רוני טלמור: אני מבקשת להבהיר שהמספר שדובר בו הוא 180.

רוני טלמור: עלתה השאלה האם זה מספר קבוע או שמדובר במספר מינימלי.

רוני טלמור: ההצעה היא שהמספר לא יהיה מקסימלי אלא מינימלי, מהסיבה שאנחנו מדברים כאן על סכום הוצאה שגדל ככל שההכנסה של בעל הזיכיון גדלה.

רוני טלמור: 17% יכולים לעלות הרבה מעל ל-50 מיליון שקלים, ואז עולה השאלה האם הגיוני שהמספר 180 ישאר קבוע או שתהיה אפשרות שהמספר יעלה.

גלעד ארדן: כבר במצב הנוכחי זה מחייב אותם להוציא 68 מיליון שקל.

רוני טלמור: לכן מוצע לומר "שלא יפחת".

רוני טלמור: הצענו את הנוסח הבא: "מתוך כלל ההפקות המקומיות ישדרו בעלי זיכיון בכל שנה תכניות סוגה עילית בהיקף שלא יפחת מ-180 שעות בכל ערוץ באופן יחסי ליחידות השידור שהוקצו להם בערוץ".

דורון אבני: למען ההוגנוּת צריך לתקן את התוספת הראשונה בעניין זה.

דורון אבני: הערה שנייה, שוב למען ההוגנוּת, בתוספת הראשונה כתוב שזה לא כולל שידורים חוזרים וגם כאן זה לא צריך לכלול שידורים חוזרים.

דורון אבני: הערה שלישית, שהוועדה תדע שהיוצרים בעצם לא קיבלו את ההערה שלה.

דורון אבני: מה שנוצר כאן עכשיו עם "לפחות" אומר שאפשר לעשות גם 600 שעות סוגה עילית.

מל פולישוק-בלוך: לכן זה לא טוב.

מל פולישוק-בלוך: אני לא מסכימה לגישה הזאת.

אסף אמיר: ההצעה שחשבו עליה היוצרים היא 180, בהתאם לעצתכם, לפי הכסף.

אסף אמיר: אם הכסף יעלה אז השעות יעלו באופן יחסי.

רוני טלמור: כמה שעות אתם רוצים שזה יעלה על כל מיליון שקלים נוספים?

שלום שמחון: אני מבקש שתגיעו לנוסח מוסכם עד ההצבעה.

רוני טלמור: להערה של עו"ד אבני לעניין התוספת הראשונה, אני מבקשת להבהיר כדלקמן:

רוני טלמור: אם רוצים לקבוע כאן את השעות, ההצעה היא שנקבע שהתוספת הראשונה לא תחול כאשר חלה התוספת השנייה, ונוסיף לתוספת השנייה את הדברים הנוספים שמוסדרים בתוספת הראשונה, כמו למשל הנושא של תכניות ברוסית ובערבית, וכמו שעות שידור של תכניות סוגה עילית.

רוני טלמור: נוסיף את שני הסעיפים האלה גם בתוספת השנייה באותו נוסח.

גלעד ארדן: אני מקווה שהזכיינים בסוף יבינו מה הם צריכים לשדר.

דורון אבני: גברת רוני טלמור, אני רוצה להפנות את תשומת לבך, בעצם הנושא של תוספת ראשונה ותוספת שנייה נולד מההצעה של ועדת יצחקי והאוצר, שמדברת על שני מצבי עולם.

דורון אבני: אם אנחנו פתאום מגיעים למצב של ערוץ אחד, התוספת השנייה מתבטלת ואנחנו חוזרים לתוספת הראשונה.

דורון אבני: לכן לפי ההצעה שלך אנחנו נחזור ללקונה.

רוני טלמור: התוספת הראשונה תישאר כלשונה, כמו שהיא, והיא תחול במצב עולם של ערוץ אחד.

רוני טלמור: בתוספת השנייה, שייקבע שרק היא תחול ולא התוספת הראשונה במצב שפועלים שני ערוצים, ייקבעו גם מספר השעות, לפי הנוסח שהקראתי כעת, וגם הוראות דומות למה שקבוע היום בסעיפים 3 ו-4 בתוספת הראשונה.

מל פולישוק-בלוך: לא הבנתי למה התוספת השנייה מתבטלת.

אתי בנדלר: אם יש יותר מזכיין אחד, תחול רק התוספת השנייה.

אתי בנדלר: אם יש רק זכיין אחד, תחול רק התוספת הראשונה.

רוני טלמור: אני עוברת לסעיף 4 בתוספת השנייה – הוצאה לתפעול השוטף של חברת החדשות.

שלום שמחון: אנשי הרשות השנייה הציעו פה אחוזים?

מוטי שקלאר: הצעתי "60 מיליון שקלים או 17%, הגבוה מביניהם".

ירון קופפר: אני מייצג את מר צבי חפץ, בעל מניות בערוץ החדשות.

ירון קופפר: אני רוצה להסביר למה.

ירון קופפר: אם יש היום ערוץ שהולך להוציא בשנה לכל היותר 200 מיליון שקל, ומתוך זה משאיר - - -

אבשלום וילן: הגשתי הצעת הסתייגות שאומרת שלא יעלה על 25%.

ירון קופפר: אנחנו מדברים על סכום המקסימום.

ירון קופפר: אם ערוץ יוציא 85 מיליון שקל מתוך 200 מיליון שקל, ובנוסף לזה עוד 20-30 מיליון שקל על אקטואליה מתוך 200 מיליון שקל, זה אומר שהוא הוציא 60% מההוצאות שלו על חדשות ואקטואליה, וזה לא סביר.

נמרוד נוביק: אנחנו נסתדר עם תקרה הרבה יותר נמוכה.

נמרוד נוביק: לנו יש בעיה עם הרצפה.

נמרוד נוביק: אנחנו היום עושים חדשות לא רעות בסכום נמוך יותר של 55 מיליון שקל.

נמרוד נוביק: אנחנו לא רואים למה צריך לכפות עלינו להגדיל את הסכום.

שלום שמחון: בהצעה אנחנו מדברים על 70 מיליון שקל.

נמרוד נוביק: נקבעה רצפה של 60 מיליון שקל ותקרה של 85 מיליון שקל.

נמרוד נוביק: התקרה מיותרת לנו, אנחנו מוכנים ללכת הרבה יותר נמוך מזה, כבקשתו של עורך-הדין שקדם לי.

נמרוד נוביק: הרצפה של 60 מיליון שקל תחייב אותנו להוציא על החדשות יותר ממה שאנחנו מוציאים היום, כשאין ביקורת על כך.

שלום שמחון: אני רוצה להגיד משהו ברמה העקרונית.

שלום שמחון: אנחנו גם אזרחים בארץ הזאת ויש לנו אינטרס ציבורי שהחדשות האלה יהיו שוות משהו.

שלום שמחון: אני לא מזלזל במה שאתם עושים אבל אני חושב שאי אפשר לעשות חדשות ב-10 מיליון שקל.

נמרוד נוביק: ב-55 מיליון שקלים.

שלום שמחון: מבחינת חברי הכנסת החדשות זה אינטרס ציבורי ולפיכך אנחנו צריכים שיהיה בהן משהו סביר והגיוני.

שלום שמחון: אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו שהרמה תהיה לא נאותה.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, לא זה מה שמדאיג אותנו.

גלעד ארדן: יש להם נטייה לעשות חדשות גם ככה.

גלעד ארדן: להיפך, אנחנו צריכים לחסום אותם.

מוטי שקלאר: תנו לי להסביר את הרציונל של ההצעה.

מוטי שקלאר: אנחנו חושבים שחדשות הן רכיב משמעותי מאוד ב-broadcast, לא פחות מז'נר עליון.

מוטי שקלאר: כדאי לזכור, עד היום לערוץ 2 היתה מחויבות להוציא סכום מסוים.

מוטי שקלאר: מעבר לכך הוא מחויב להוציא לפחות 80 מיליון שקל לחדשות.

מוטי שקלאר: מתוך 400 מיליון שקל ויותר להוצאות שידור היתה לו הוצאה של עוד 80 מיליון שקל.

מוטי שקלאר: ברגע שאנחנו משנים את זה, והחדשות הן חלק מה-60%, אם אתה לא קובע תקרה יכולים להיות מחר זכיינים אחרים, שנותנים לחדשות משקל רב יותר מ-80 מיליון שקל, ולהגיד: אם זה סכום שהוא חלק מה-60%, חדשות הן בעינינו לא רכיב חשוב ולכן נשקיע רק 50 מיליון שקל בחדשות.

מוטי שקלאר: אני רוצה שיהיה אינסנטיב לזכיין החדש.

מוטי שקלאר: לכן הצענו שתהיה תקרה.

אתי בנדלר: יש תקרה.

אתי בנדלר: מתווכחים עכשיו אם יש צורך ברצפה.

שלום שמחון: לדעתי לא באתם מתואמים.

מוטי שקלאר: התקרה קרובה למספר הנוכחי של ---, להכרח שלהם להוציא.

מוטי שקלאר: לגבי המינימום, בגלל שערוץ 10 מייצר חדשות, אמרנו שהמינימום חייב להיות לא פחות מז'נר עליון.

מוטי שקלאר: בגלל שחשבנו שהחדשות זה ערך חשוב אמרנו 20% לחדשות ו-17% לז'נר עליון.

מוטי שקלאר: אני מוכן ללכת על זה שיהיה מינימום של 17% או 60 מיליון שקל לחדשות כי זה המינימום ההכרחי.

גלעד ארדן: אבל למה צריך לקבוע אחוז?

גלעד ארדן: הרי כמה שהם מרוויחים יותר זה אומר שיש פחות חדשות לשדר, ברוך השם.

שלום שמחון: באין הסכמה, הצעת הממשלה תתקבל.

שלום קיטל: אני מקבל את ההצעה של הממשלה כמו שהיא כתובה, אילו ניתן היה לשפר את זה גם באחוזים.

שלום קיטל: כלומר, ככל שההכנסה עולה יכול הזכיין להשקיע גם בחדשות באחוז מסוים.

שלום קיטל: אני חושב שזאת הצעה ראויה יותר.

שלום קיטל: אבל אם צריך להתפשר על ההצעה כמו שהיא, אני יכול לחיות איתה.

שלום שמחון: מה אתה מציע להוסיף באחוזים?

שלום קיטל: אני מציע שאחוז מסוים מתוך ההכנסה לשידור יוכר כהוצאה לחדשות בהינתן הכנסות גבוהות יותר, זה הכול.

שלום שמחון: כמה זה?

שלום שמחון: המועצה הציעה 17%.

שלום קיטל: אני מציע 25% כגבול עליון.

שלום קיטל: אדוני היושב-ראש, אתה שואל אותי שאלות קונקרטיות.

שלום קיטל: אני יודע שאנחנו בשעה מאוחרת אבל לפני שנגיע לשאלות הקונקרטיות רציתי להגיד בקצרה משהו שקצת מתערבל פה בין כל הדברים.

שלום קיטל: היוצרים דיברו על הז'נרים העליונים ואני חושב שזה דבר חשוב מאוד, שבערוץ broadcast יהיו ז'נרים עליונים.

שלום קיטל: בעולם בכל ערוץ שאני מכיר הז'נר שנקרא חדשות הוא עוגן חשוב.

שלום קיטל: לכן, חבר הכנסת ארדן, יש לי הרבה סימפטיה לערוץ החדשות שעומד לקום, לא זאת הבעיה.

שלום קיטל: הבעיה היא שבארצות-הברית יש CNN אבל יש גם NBC ו-ABC ו-CBS.

שלום קיטל: לעצם העניין, הצעתי היא זאת: או לאמץ את החלטת הממשלה, שאומרת סף תחתון של 60 מיליון שקל וסף עליון של 85 מיליון שקל.

שלום קיטל: אני מציע לקבוע ש-25% יוקצו לחדשות.

שלום שמחון: זה שיעור מוגזם.

שלום שמחון: בואו נקבל את עמדת המועצה.

ירון קופפר: כמקסימום זה הגיוני.

אבשלום וילן: אם ערוץ 10 יירד בגבול התחתון ל-220 מיליון, והוא מייצר חדשות בגבול עליון 80 מיליון, זה ייצא 35%.

אבשלום וילן: יאמר מר חפץ שקנה את ערוץ החדשות: סידרת אותי, נתת לי מתחרה שמשדר 40% חדשות.

אבשלום וילן: לכן אני מציע שהגבול העליון יהיה 25% וזה יפתור לנו את הבעיה.

ירון קופפר: אדוני היושב-ראש, יש הסכמה של כולם – החדשות, ערוץ 2 וערוץ 10 – שהגבול העליון יהיה 25%.

שלום שמחון: סגרנו על גבול עליון של 20%.

אייל מלובן: ב-20% זה עולה מעל 85 מיליון שקל.

שלום שמחון: אני רוצה לנסות לעשות סדר בדברים.

שלום שמחון: ברגע זה יש לנו על השולחן את הצעת הממשלה.

שלום שמחון: יש לנו אפשרות להתלבט בפרמטר נוסף עד מועד ההצבעה.

שלום שמחון: הפרמטר הנוסף הוא עניין האחוזים.

שלום שמחון: ברגע זה אנחנו צמודים להצעת הממשלה ואני מציע שעד מועד ההצבעה חברי הכנסת יחשבו על הפרמטר הנוסף.

ירון קופפר: יש פה הסכמה.

שלום שמחון: אז מה אם יש פה הסכמה?

שלום שמחון: אנחנו צריכים לחשוב עליה קצת.

שלום שמחון: אני מבין שיש אצלכם הסכמה לשיעור סביב 20% אבל אנחנו מעוניינים להעמיק את החשיבה בעניין הזה.

שלום שמחון: מה שנותר לנו כאן זה רק פרמטר נוסף אחד, עניין האחוזים.

שלום שמחון: אם נחליט להוסיף אותו נקבע 20%.

נמרוד נוביק: שיהיה אותו שיעור כמו בז'נרים העליונים.

שלום שמחון: על השולחן מונחת הצעת הממשלה כפי שהיא כתובה.

שלום שמחון: אתם מבקשים מחברי הכנסת להתלבט עד ההצבעה, שתהיה בשעה 17:00, על שני פרמטרים נוספים: 1) הגבול העליון של 20%; 2) הגבול התחתון של 50 מיליון שקל.

שלום קיטל: אני מבקש שתעלה לדיון ההצעה שהמינימום יהיה 60 מיליון שקל.

שלום שמחון: אבל יש לנו את הצעת הממשלה.

אמיר לוי: זה מה שמופיע בהצעת הממשלה, שהמינימום הוא 60 מיליון שקל.

שלום שמחון: אמרתי מה עומד על השולחן.

שלום שמחון: אנחנו נחשוב על זה.

דורון אבני: הערה טכנית, בסעיף 4 הסכום צריך להיות בחלוקה שווה בין בעלי הזיכיונות.

דורון אבני: זה לא נטל על כלל הערוץ כך שאם אחד לא משלם האחרים צריכים לשלם עבורו.

דורון אבני: החלוקה היא שווה, כמו שהיה עד כה.

דורון אבני: אני מבקש אחרי המילים "בכל ערוץ" להוסיף "חלוקה שווה ביניהם".

קריאה: מה זה חלוקה שווה?

אתי בנדלר: לדעתי זה צריך להיות "באופן יחסי" ולא "בחלוקה שווה".

דורון אבני: היום זה "חלוקה שווה".

גלעד ארדן: היום מכירים להם בהוצאה, היום זה אינטרס שלהם לשדר חדשות.

שלום שמחון: אני מבקש שקט.

שלום שמחון: זה כבר מתחיל להיות שערורייה ממדרגה ראשונה.

שלום שמחון: אני לא מצליח לשמוע אפילו חצי מהדברים.

שלום שמחון: אנחנו עלולים לקבל פה החלטה שגויה במשהו שיסתבר לנו שהיינו בו אידיוטים לחלוטין.

שלום שמחון: אתם עושים טעות בזה שאתם מפריעים לנו.

שלום שמחון: אנחנו צריכים להבין פה בתחומים רבים ורחבים, להיות בטוחים שאנחנו עושים את הצעד הנכון, ואתם מפריעים.

שלום שמחון: זה יהיה על ראשכם אם נעשה פה איזה טעות שלא התכוונו אליה.

שלום שמחון: עם כל היכולת שלנו להבין במגוון רחב של תחומים, אתם גורמים לנו בסופו של דבר לשגות.

רוני טלמור: סעיף 5 – רכישת שידורי חדשות

שלום שמחון: זה יהיה אותו דבר כמו בקודם.

שלום שמחון: מה שנחליט שם יהיה נכון גם פה.

דורון אבני: יש לי הערה לנוסח.

דורון אבני: סעיף 5 צריך להיות מנוסח מבחינת המינוח כמו סעיף 4.

דורון אבני: דהיינו, "מחויבות הוצאה של הזכיין".

דורון אבני: כעת הוא לא מנוסח כך.

דורון אבני: צריך לומר: "ההוצאה שיוציאו בכל שנה בעלי הזיכיונות בכל ערוץ, בחלוקה שווה ביניהם, לתפעול השוטף של חברת החדשות; אם אישרה המועצה לחברת החדשות לרכוש שידורי חדשות בהתאם לסעיף 63א(ג), ההוצאה לא תפחת מ-40 מיליון שקלים חדשים, ואולם ...", ואז הסיפה תישאר כפי שהיא.

רוני טלמור: סעיף 6 - הצמדה "הסכומים הנקובים בתוספת זו יעודכנו ב-1 בינואר של כל שנה לפי שיעור עליית מדד המחירים לצרכן שמפרסמת הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה מן המדד שפורסם לחודש יוני 2003 עד למדד שפורסם לאחרונה לפני מועד העדכון.

רוני טלמור: "

אמיר לוי: יוני 2003, זה המדד האחרון.

רוני טלמור: אני מבקשת להוסיף לחוק עוד תיקון, הבהרה שנדרשת לאור שיחות שניהלנו כאן.

רוני טלמור: סעיף 41 לחוק עוסק בנושא הבעלויות הצולבות.

שלום שמחון: אנחנו בעצם סיימנו דבר אחד, תיקון חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 19).

שלום שמחון: על דברים נוספים תבואי בהמשך.

שלום שמחון: התיקון עוסק בנושא חברת החדשות, שכבר הסכמנו עליו הבוקר.

שלום שמחון: יש כרגע שתי אפשרויות: או להפסיק כאן ולקרוא את זה מיד לפני ההצבעה בשעה 17:00.

לאה ורון: אנחנו גם יכולים לחלק את זה לחברי הכנסת.

שלום שמחון: בסך הכול עברנו על הדבר הזה והסכמנו עליו, אין עליו ויכוח.

שלום שמחון: אפשר גם לקרוא אותו עכשיו תוך דקות ספורות כי יש עליו הסכמה.

שלום שמחון: אני מדבר על מועצת המנהלים של חברת החדשות, על הדירקטורים.

לאה ורון: מדובר על הדירקטוריון שבוחר יושב-ראש מתוך ארבעת נציגי הציבור.

שלום שמחון: אנחנו נקרא את זה בשעה 17:00.

שלום שמחון: אם כך אז גם מה שעו"ד טלמור רוצה לומר יידחה לתחילת הישיבה בשעה 17:00.

לאה ורון: וגם חבר הכנסת וילן יציג את ההסתייגויות שלו.

אבשלום וילן: אני לא אהיה פה בשעה 17:00.

אבשלום וילן: לא הודעתם לנו שהישיבה תתארך כל-כך.

אסף אמיר: למה אי אפשר להצביע על הכול חוץ מהמכרז?

לאה ורון: זה לא עובד ככה בשיטת החאפ-לאפ והצעקות.

לאה ורון: עכשיו יושבים לבדוק את זה.

אבשלום וילן: אז תצביעו על ההסתייגויות שלי כעת.

אבשלום וילן: יש לי שתי הסתייגויות.

שלום שמחון: יש לך הצעה אחת על 60%-65%.

שלום שמחון: אני אגיש אותה במקומך.

שלום שמחון: מה ההצעה השנייה?

אבשלום וילן: השנייה היא לגבי סעיף 4 שנשאר פה פתוח עד שיגיעו להסכם.

אבשלום וילן: אז אין בעיה.

אבשלום וילן: אני עדיין מוחה על שההצבעות יהיו בשעה 17:00.

דוד טל: אני אגיש את ההסתייגויות שלו, אין בעיה.

שלום שמחון: תודה רבה.

שלום שמחון: אנחנו נעשה הפסקה.

שלום שמחון: בשעה 15:00 נתחיל את הישיבה על הגז.

שלום שמחון: בשעה 17:00 נחדש את הישיבה על הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו.