ועדת הכלכלה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 5, 2003-03-26 09:00

שלום שמחון: שלום לכולם, אני פותח את הישיבה.

שלום שמחון: הנושא המרכזי בישיבה זו הוא נושא הולכת הגז הטבעי – אם כי נשמח לשמוע דיווח על נושאים אחרים.

שלום שמחון: בהזדמנות הזאת אני מבקש לברך את שר התשתיות הלאומיות יוסי פריצקי על כניסתו לתפקיד ועל הופעתו הראשונה בוועדת הכלכלה.

שלום שמחון: השר פריצקי היה אחד מחברי-הכנסת הפעילים ביותר בכנסת הקודמת ואני משוכנע שהוא גם יהיה אחד השרים הפעילים ביותר בכנסת הנוכחית.

שלום שמחון: אדוני השר, מטבע הדברים הנושא שאתה עוסק בו הוא אחד הנושאים המורכבים, וגם ועדת הכלכלה תעסוק בו בקדנציה הנוכחית.

שלום שמחון: אנחנו בהחלט מקווים לשיתוף פעולה פורה אתך ועם אנשי משרדך בתחומים שבהם אתה עוסק, ככל האפשר.

שלום שמחון: בישיבת הפתיחה של הוועדה נאמר שיש לוועדה כוונה להיות עניינית – לא כוועדה שנמצאת בידי האופוזיציה, אלא כוועדה שרואה לפניה את טובת המשק.

שלום שמחון: מהבחינה הזאת יש לנו עניין לעשות את כל האפשר כדי להיות שותפים בקידום התשתיות של מדינת ישראל.

שלום שמחון: הנושא שנדון בו היום נמצא על סדר היום זה זמן מה, כולל הוצאת מכרז וויכוח בין השר לבין ראש הממשלה בשאלה מי יוליך את הגז.

שלום שמחון: אינני רוצה לומר את עמדתי, היא ודאי קרובה הרבה יותר לעמדתו של השר.

שלום שמחון: לדעתי זהו אחד הנושאים החשובים ביותר שנעסוק בהם בזמן הקרוב.

שלום שמחון: העובדה שהעניין מתעכב זמן רב לא בדיוק תורמת לפיתוח התשתיות במדינה.

שלום שמחון: אני מכיר את העניין מתקופת היותי שר בממשלה.

שלום שמחון: האוצר בדרך כלל מביא רשימה ארוכה של תשתיות מתוך הנחה שחלקן הגדול לא יתממש בסופו של דבר.

שלום שמחון: זאת דווקא תשתית שלדעתי יש עניין לקדם אותה מהר ככל האפשר, כדי לאפשר את מתן השירות הנכון לאזרחי המדינה ולגופים שעוסקים בנושא.

שלום שמחון: נשמח לשמוע מהשר גם סקירה בעניינים אחרים, אם הוא ירצה בכך.

שלום שמחון: כאמור, אנחנו עומדים לרשותו ומאחלים לו הצלחה בתפקידו.

יוסף יצחק פריצקי: תודה רבה.

יוסף יצחק פריצקי: חבר-הכנסת שמחון יודע שזהו רגע מרגש מאוד בשבילי.

יוסף יצחק פריצקי: בכנסת הקודמת התחלנו יחד בוועדת הכספים, וחבר-הכנסת שמחון הלך להיות שר.

יוסף יצחק פריצקי: אמנם אין אומרים שבחו של אדם בפניו אבל אני אומר:

יוסף יצחק פריצקי: הוא היה שר חקלאות מעולה, הוא מכיר את עבודת הממשלה.

יוסף יצחק פריצקי: אני שמח מאוד שחבר-הכנסת שמחון הוא יושב-ראש ועדת הכלכלה, כי אני יודע שהוא מסתכל על הדברים באופן ענייני.

יוסף יצחק פריצקי: לשנינו אכפת טובתה של מדינת ישראל.

יוסף יצחק פריצקי: אין לי ספק בזה.

יוסף יצחק פריצקי: אני מציע שנראה מצגת שהוכנה במשרדי על פרויקט הולכת הגז הטבעי, כדי שקודם כול יבינו במה מדובר.

יוסף יצחק פריצקי: אחר כך נמשיך לפי רצונו של היושב-ראש.

יוסף יצחק פריצקי: נתייחס גם לשאלה מי יוליך את הגז, אשמח להתייחס לשאלה הזאת אם יושב-ראש הוועדה יאפשר לי זאת.

יוסף יצחק פריצקי: אבל קודם כול נראה במה מדובר.

שוקי שטרן: אני מנהל רשות הגז הטבעי במשרד התשתיות הלאומיות.

שוקי שטרן: יש לנו מצגת קצרה שמראה את נושא הגז הטבעי, מפרטת כמה פרטים ומבהירה לאן הגענו עד היום ומהן הכוונות העיקריות בהמשך.

שוקי שטרן: בשלב זה של דבריי לא אתייחס לסוגיות העיקריות שהוזכרו כבר בנוגע להמשך ולמי שיבצע את ההולכה.

שוקי שטרן: אציין מה הוחלט עד היום.

שוקי שטרן: הגז הטבעי בעולם הוא 23% מהאנרגייה הראשונית.

שוקי שטרן: אנרגיות ראשוניות אחרות בעולם הן נפט גולמי, פחם, אנרגייה הידרואלקטרית, אנרגייה גרעינית ועוד.

שוקי שטרן: חלקו של הגז הטבעי משמעותי מאוד.

שוקי שטרן: המאגרים המוכחים בועלם של הגז הטבעי יכולים להספיק לכ-60 שנות צריכה נוספות בהיקף הצריכה הנוכחי.

שוקי שטרן: יש ציפייה של מקורות אנרגייה שונים שהיקף הצריכה של הגז הטבעי יגדל בעתיד ויגיע ל-25%-26% מהיקף הצריכה של האנרגייה בעולם ב-10-20 השנים הבאות.

שוקי שטרן: אנחנו מוקפים בגז טבעי מסביבנו.

שוקי שטרן: במצרים יש גז טבעי.

שלום שמחון: אבל אין אצלנו.

שוקי שטרן: גם אצלנו יש דברים טובים.

שוקי שטרן: למצרים יש מאגרים גדולים יחסית של גז טבעי.

שוקי שטרן: המאגרים הגדולים במזרח התיכון הם בקטאר, בעיראק, באיראן ומקומות אחרים.

שוקי שטרן: למה משתמשים בגז טבעי?

שוקי שטרן: גז טבעי הוא מקור אנרגייה מאוד ידידותי לסביבה, יחסית; יש יתרונות גדולים למשתמשים בו.

שוקי שטרן: יש חיסכון גדול במערך ייצור החשמל אם משתמשים בגז טבעי.

שוקי שטרן: אנחנו מצפים שכניסת הגז הטבעי לישראל תביא לירידת מחירים בתעשייה.

שוקי שטרן: יש חיסכון במקרקעין כשמקימים תחנות כוח לייצור חשמל באמצעות גז טבעי.

שוקי שטרן: אנו מקווים שהכנסת גז טבעי לישראל תאפשר שינויים טכנולוגיים במערך ייצור החשמל ובמערך צריכת האנרגייה בכלל.

שוקי שטרן: זאת בעיקר בשל האפשרות לייצר חשמל בקוגנרציה – ייצור משותף של כוח וחום.

שוקי שטרן: ניתן לנצל את הגז הטבעי ביחידות ייצור קטנות מאוד שצורכות מעט מאוד שטח – וזאת הן בייצור חשמל והן במוסדות ובגופים קטנים אחרים, שיוכלו להשתמש בו.

שוקי שטרן: גיוון מקורות הדלקים בישראל אמור לפתח את התחרות, בתקווה שעלויות הייצור ועלויות האנרגייה ירדו, כמובן.

יוסף יצחק פריצקי: יש משוגע לדבר במשרד התשתיות, ד"ר צ'רלי דרוקמן, ששנים אמר שבסופו של דבר תימצא אנרגייה בישראל.

יוסף יצחק פריצקי: הוא היה מקור למשל ולשנינה ולבדיחה במשרד.

יוסף יצחק פריצקי: הוא הוציא זיכיונות לנפט, לגז ועוד ועוד – ובסופו של דבר הוא צדק.

שלום שמחון: מול חופי עזה יש יותר גז טבעי?

שוקי שטרן: מול חופי עזה נמצא מאגר גדול מאוד על ידי חברת בריטיש גז.

שוקי שטרן: מנהל החברה, ג'ון פילד, נוכח כאן היום.

שוקי שטרן: המאגר הוא בסדרי גודל של BCM40, אולי קצת יותר.

שוקי שטרן: השוק הטבעי לגז הזה הוא מדינת ישראל.

שוקי שטרן: אין ברשות הפלסטינית צריכה שתוכל להשתמש במאגר כזה.

שוקי שטרן: הדרך היחידה לפתוח את המאגר הזה היא אם מישהו במדינת ישראל – חברת החשמל או צרכנים גדולים אחרים – יחתום על חוזה לרכישת הגז הזה.

שלום שמחון: מהו ההיקף הכספי של המאגר הזה?

שלום שמחון: לפי ידיעה בעיתון מדובר ב-5 מיליארד.

שוקי שטרן: כן, אלה סדרי הגודל.

שוקי שטרן: המאגר הוא בסדר גודל דומה למאגר שהתגלה במדינת ישראל.

שוקי שטרן: מקורות גז פוטנציאליים נוספים למדינת ישראל יבואו ממצרים.

שוקי שטרן: היה משא ומתן מתקדם מאוד בין חברת החשמל לבין קבוצה שקיבלה את האופציה לייצא גז ממצרים.

שוקי שטרן: התהליכים האלה התקדמו מאוד בשנת 2000.

שוקי שטרן: לא אכנס לשאלה מה המצב בימים אלה.

שוקי שטרן: לעניין ההיצע: במקורות שלנו יש BCM50 בערך עד היום וכן יש פוטנציאל לייבא גז ממקומות אחרים.

שוקי שטרן: הביקוש לגז טבעי במדינת ישראל הוא לצורכי ייצור חשמל, לתעשייה, למרכזים מסחריים גדולים, לבתי חולים, לבתי מלון ועוד.

שוקי שטרן: כמובן, ככל שהצרכן קטן יותר יידרש זמן רב יותר עד שהגז יגיע אליו; אך אלה הביקושים הפוטנציאליים וכפי שהם נחזים על ידינו הם מתחילים בהיקף של BCM4 בשנת 2005, או למעשה BCM2 בשנת 2004.

שוקי שטרן: הביקוש עשוי להגיע לסדר גודל של BCM11 כעבור 20 או 25 שנה.

שוקי שטרן: בסך הכול הכמויות הן BCM200 עד BCM300.

שוקי שטרן: יש ביקושים מכובדים מאוד לגז טבעי במדינת ישראל.

שוקי שטרן: יש מקום לספקים נוספים, הן מתגליות שלנו – אם יהיו תגליות כלכליות בחופי מדינת ישראל – והן מיבואנים של גז טבעי.

שוקי שטרן: אגב, אין חובה שמאגרים של גז טבעי יהיו בים; ברוב המקומות בעולם מאגרי הגז הטבעי נמצאים ביבשה.

שוקי שטרן: כך זה ברוסיה, בסיביר הרחוקה – המאגרים שם הם מאגרי הגז הגדולים ביותר בעולם.

שוקי שטרן: כך זה גם בקנדה, בארצות הברית, במדינות אירופה.

שוקי שטרן: ויש גם מאגרים בים: במצרים, בקטאר ובמקומות רבים אחרים.

שוקי שטרן: כדי לקדם את מערכת ההולכה הוכנה תכנית מתאר ארצית לגז טבעי.

שוקי שטרן: התכנית הזאת קודמה על ידי מנהל התכנון במשרד הפנים – מנהל התכנון עדיין במשרד הפנים.

שוקי שטרן: התכנית מאפשרת כבר היום חיבור של חלק מהצרכנים לגז טבעי במסגרת תכניות שאושרו.

שוקי שטרן: עד לסוף השנה הזאת או לתחילת השנה הבאה יאושרו כל התוואים להעברת גז טבעי מהספקים לכל הצרכנים.

שוקי שטרן: כל האזורים מגזר ודרומה מאושרים סופית על ידי הממשלה ופורסמו ברשומות – הקווים שעל המפה שמוצגת בשקף הם קווי ההולכה של הגז הטבעי כפי שאושרו בתמ"א 37.

שוקי שטרן: גם התוואי הימי שבין אשקלון, אשדוד, תל-אביב וחוף דור אושר באופן סופי על ידי הממשלה.

שוקי שטרן: עד סוף השנה הזאת או בתחילת השנה הבאה יאושר קו יבשתי בתוואים היבשתיים בצפון הארץ ויושלם התוואי הימי עד לכניסה לחיפה.

עפרה לבנה: הכול מאושר בתמ"א 37.

שוקי שטרן: ברמה הכללית כל התוואים מאושרים באופן סופי מתחילת שנת 2001.

עפרה לבנה: אני מבהירה מה שמר שטרן פירט כאן הוא התמ"א המפורטת.

שוקי שטרן: נכון, מה שציינתי בפרטים הוא התמ"א המפורטת.

שוקי שטרן: נציגת מנהל התכנון מתקנת אותי, ובצדק.

שוקי שטרן: חוק משק הגז קבע שמערכת ההולכה הראשית – שכפי שצוין תוקם בתוואים של תמ"א 37 – תוקם באמצעות זכיין שייבחר במכרז.

שוקי שטרן: חשבנו שזו הדרך הטובה ביותר לבצע את הפעולות האלה.

שוקי שטרן: בעבר היו גם כמה קבוצות שהיו מאוד מעוניינות לבצע את הפרויקט הזה.

שוקי שטרן: בחודש אוגוסט 2002 החליטה ועדת המכרזים באופן סופי, אחרי פרישה של המתמודד שהגיש הצעה למכרז – קבוצת טרקטבל הבלגית – לסיים את תהליך המכרז ללא זוכה.

שוקי שטרן: מאז אנחנו נמצאים למעשה בהליכים של שינוי ההחלטות שהתקבלו ובניסיונות – בשלב זה אלה ניסיונות, ואני מקווה שהשר וועדת הכלכלה יעזרו לנו בכך – לבצע שינוי בחקיקה כדי לאפשר את המשך הפעילות, אחרי שלא הצלחנו למצוא זכיין שיקים את המערכת בהתאם לקבוע בחוק.

שלום שמחון: הוחלט משהו אחר מאז?

שוקי שטרן: השר יכול להשיב על כך טוב יותר.

שוקי שטרן: החוק איננו מאפשר כל דרך פעולה אחרת אלא מכרז לבחירת זכיין פרטי, ובמצב היום לא סביר שיימצא זכיין פרטי במכרז שיקים את המערכת – אולי הוא יימצא בדרך אחרת.

שוקי שטרן: לפיכך דרוש שינוי חקיקה בעניין זה וכן בעניינים נוספים אחרים.

שוקי שטרן: אציין כמה פעולות שצפויות בעתיד: אושרו תקנות על ידי שר הפנים לפני כחודש והן מאפשרות הוצאת היתרי בנייה ורישוי של מתקני גז טבעי ומערך צנרת.

שוקי שטרן: התקנות והחוק שחוקק מאפשרים לבעלי רישיונות להקים את המערכות ולקבל את כל האישורים הדרושים.

שוקי שטרן: חלק מההליכים מקלים מאוד על בעלי הרישיונות.

שוקי שטרן: עם זאת הליך הוצאת ההיתרים וקבלת הרישיונות הוא הליך מורכב שדורש עבודה רבה מאוד מצד העוסקים במלאכה.

יעקב רזון: תגיד לפחות מי מכין את התכניות, מר שטרן.

שלום שמחון: לא ידעתי שיהיו כל כך הרבה אנשים בדיון היום.

שלום שמחון: אך הפריוויליגיה להתפרץ לדברים היא רק של חברי-הכנסת.

שוקי שטרן: נעשו פעולות נוספות, כמובן.

שוקי שטרן: הצפי להגעת הגז לכל האתרים של חברת החשמל ולצרכנים האחרים הוא שנת 2005, במהלך השנה.

אלי רונן: בוקר טוב.

אלי רונן: אני משנה למנכ"ל משרד התשתיות הלאומיות וראש מנהלת ההקמה של פרויקט הגז הטבעי.

אלי רונן: אתחיל ביום 4 בנובמבר הנ"ל, המועד שבו התקבלה החלטת ממשלה שמטילה על חברת החשמל להקים את הצינור.

אלי רונן: הטילו על חברת החשמל להקימו ותו לא – לא הפעלה אלא הקמה בלבד.

אלי רונן: בהחלטה הזאת הוקמה מנהלת שמטרתה ללוות את פעילות חברת החשמל בתחום הזה.

אלי רונן: מטרת המנהלת לבצע מעקב, בקרה וליווי כל הפעילות.

אלי רונן: הצינור לאשדוד הוא קו האלכסון שמצויר על המפה, שמגיע מהאסדה לחוף אשדוד.

אלי רונן: הנחתו הייתה אמורה להתחיל בחודש אפריל השנה.

אלי רונן: כנראה יהיה עיכוב קל והאניות יגיעו באפריל-מאי.

אלי רונן: מדובר ב-14 אניות, הנחת צינור כזה היא אופרציה לא פשוטה; את כל האופרציה מבצעת ים תטיס, והיא באחריותה.

אלי רונן: תחנת הכוח אשכול תתחיל לקבל גז טבעי מאוקטובר 2003, כלומר בעוד כחצי שנה או שבעה חודשים מהיום.

אלי רונן: במרס 2005 יועבר גז למתקן ההתפלה באשקלון שמוקם בימים אלה.

אלי רונן: הגז יגיע ממזרח: הכניסה תהיה מאשדוד, הצינור יעבור דרומה והכניסה תהיה ממזרח.

אלי רונן: הצפי הוא שתונח צנרת לכל הרצועה הדרומית, עד ים המלח, עד סוף 2005.

אלי רונן: כך יגיע גז גם למפעלי ים המלח ואפשר יהיה לספק גז לכל מי שנמצא על התוואי.

שלום שמחון: יש מתקן התפלה גם באשדוד.

אלי רונן: אתייחס מיד לצרכנים נוספים.

אלי רונן: כל הפעילות הזאת, גם הפעילות התכנונית וגם הביצוע עצמו, מנוהלת על ידי חברת החשמל – כפי שהנחתה הממשלה בהחלטתה.

אלי רונן: על מנת שכל זה יקרה בלוח הזמנים שציינתי עלינו לבצע תיקון לחוק.

אלי רונן: אם התיקון לחוק לא יבוצע במהלך החודשים אפריל או מאי לכל המאוחר, לא נעמוד בלוחות הזמנים, משום שהיום אין לאיש סמכות להיכנס למקרקעין ולבצע את הפעילות הזאת.

אלי רונן: אנחנו מצפים שהתיקון יגיע בהקדם לוועדת הכלכלה, והיא תטפל בחוק, תדון בו ותאפשר לנו את המשך הפעילות.

שלום שמחון: תודה.

שלום שמחון: לפני שהשר יאמר כמה דברים אני מבקש להשתמש בכמה דוגמאות מהעבר.

שלום שמחון: השאלה המרכזית היא לא רק מי יקים את התשתית אלא גם מי יוליך אותה.

שלום שמחון: כשהממשלה דנה במתקני ההתפלה היה ויכוח גדול אם להטיל על חברת מקורות הקמה של מתקן התפלה.

שלום שמחון: חברת מקורות, שעוסקת בתחום המים, נאבקה קשות, בצדק, על הקמת מתקן התפלה באשדוד – נדמה לי שזה נעשה במתקן של חברת החשמל.

שלום שמחון: אחרי מאבק גדול מאוד הממשלה אישרה לחברת מקורות הקמה של מתקן להתפלת מי ים למרות התנגדות האוצר.

שלום שמחון: אחרי שחברת מקורות קיבלה את האישורים להקמתו ואחרי אמרה שתבצע את העבודה במהירות רבה ככל האפשר היא ביקשה תיקון ואמרה שלא תקים את המפעל אם לא תפעיל אותו.

שלום שמחון: אז התחיל השלב הבא.

שלום שמחון: בסופו של דבר, בלחץ גדול מאוד, האוצר התקפל פעם נוספת והוחלט לאפשר לחברת מקורות גם להפעיל את המתקן.

שלום שמחון: הסיבה לאחד הוויכוחים הגדולים בעניין זה היא שמקורות שולטת בתחום המים.

שלום שמחון: השאלות שעלו הן אם היא צריכה גם להפעיל מתקן התפלה ומה ההשלכות שיש לפעולה כזאת.

אלי לנדאו: אני מבקש להעיר הערה חשובה מאוד.

אלי לנדאו: לא בכל יום אנחנו באים לוועדת הכלכלה.

אלי לנדאו: אם יסלח לי השר, אני מבקש להעיר הערה חשובה: חברת החשמל צריכה להקים את צינור הגז.

אלי לנדאו: היא קיבלה הוראה מהממשלה להקים אותו.

אלי לנדאו: חברת החשמל לא רוצה את צינור הגז לעצמה.

אלי לנדאו: הודענו זאת בכל מקום, שיפסיקו לספר סיפורים.

אלי לנדאו: אנחנו רק רוצים שלא יפריעו לנו להניח את הצינור, זאת הכוונה.

אלי לנדאו: מי שניהל את המכרז והביא אותו לידי כישלון – נכשל.

אלי לנדאו: במדינה מתוקנת היו מסבירים את זה באופן חד.

אלי לנדאו: הודעתי את אותם הדברים לשר האוצר הקודם, או לשר שלפניו, והוא אמר שלא אדאג – ששלושה חודשים אחרי כן הכול יהיה בסדר.

אלי לנדאו: מר רונן ישב אז בחדר.

אלי לנדאו: בינתיים עברו כבר שלוש שנים.

אלי לנדאו: אילו לא קיבלה חברת החשמל עליה להקים את הצינור, על פי הוראת הממשלה, הצינור לא היה קם.

אלי לנדאו: כדאי להזכיר את זה.

אלי לנדאו: לסיכום אנחנו מתייחסים ברצינות רבה מאוד לחברת ים תטיס, אנחנו שמחים מאוד שחתמנו עמם על הסכם בשעתו, כי חברה זו היא הגוף היחיד שמוביל גז בשלב זה.

אלי לנדאו: כל השאר יגיע בזמן ובמועד.

יוסף יצחק פריצקי: החוק שעדיין בתוקף ורוצים לשנותו יצר הנחה שהתברר שהיא מוטעית.

יוסף יצחק פריצקי: ההנחה היא שכאשר יתגלה הגז יעמדו בתור חברות בין-לאומיות ויתחרו זו בזו על הזכות המופלאה להניח צינור, להוליכו ולהפעילו ברחבי המדינה.

יוסף יצחק פריצקי: לא הייתי חבר הוועדה הזאת באותו שלב, אבל הבנתי שאנשים מסוימים במדינה חיככו ידיים בהנאה וכבר ראו את המזומנים מצלצלים ואת הכסף שופע.

יוסף יצחק פריצקי: התברר שלא היא: בקושי הגיעה חברה אחת, וגם היא לא עלתה במכרז.

יוסף יצחק פריצקי: לדעתי עשו נכון:

יוסף יצחק פריצקי: פנו לחברת החשמל וביקשו שיתחילו לעבוד שם על הנחת צינור הולכה.

יוסף יצחק פריצקי: בחברת החשמל אומרים כל הזמן שהיא תשמח להיות "קבלן" – אם כי הם לא אוהבים את המילה הזאת וזה נכון מהבחינה המשפטית.

יוסף יצחק פריצקי: הם מסכימים להקים צינור לפי התכנון.

יוסף יצחק פריצקי: הם הושיבו את צוות המהנדסים והמתכננים, פנו לוועדות במשרד הפנים, עבדו כמו שצריך, הגישו תכניות עם המשרד לתשתיות לאומיות, עבדו.

יוסף יצחק פריצקי: אבל הם באים ואומרים, בצדק, שהם מוכנים לממן את הפרויקט רק עד גבול מסוים.

יוסף יצחק פריצקי: והסכום שנדרש להקמה הוא 450 מיליון דולר; ולא אומר מה שאמר לי מר לנדאו בעניין המימון, אלא אם כן הוא מסכים לכך.

יוסף יצחק פריצקי: חברת החשמל אומרת שהיא יכולה לממן עד גבול מסוים ומעבר לכך, היא מבקשת כסף.

יוסף יצחק פריצקי: היא מבקשת לדעת איך יועבר הכסף להמשך הנחת הצינור, כי היא רוצה לעשות את העבודה וצריכה לעשות את העבודה.

יוסף יצחק פריצקי: אסביר את תפיסת העולם שלי: לי ברור שצריך ריבוי ספקים, ולי ברור שהצרכן העיקרי לא יכול להיות המפעיל; זה לא נכון, לא טוב, לא בריא מבחינת תפיסת העולם.

יוסף יצחק פריצקי: "החלום הרטוב" הוא שבאזור גבול הצפון יתאגדו משקים חקלאיים ויקימו לעצמם תחנת כוח קטנה לחממות, ליבולים או לאזורי תעשייה.

יוסף יצחק פריצקי: תחנת הכוח תשמש אותם ואת העודף הם ימכרו לרשת – זה מותר ליצרני חשמל פרטיים.

יוסף יצחק פריצקי: למעשה הגורמים האלה ייצרו לעצמם חשמל כפי שנוח להם; יש כאן אפשרות לעצמאות אדירה של אנרגייה, וזה דבר נפלא ונהדר.

יעקב רזון: לא, היא אחד הצרכנים הגדולים.

יוסף יצחק פריצקי: הדברים יפים מאוד בתאוריה.

יוסף יצחק פריצקי: כרגיל, הביצוע במציאות קשה בהרבה.

יוסף יצחק פריצקי: יש ויכוח קשה מאוד עם משרד האוצר בנוגע למימון: האוצר מתנגד לכך שהמימון ייעשה בערבות מדינה, כפי שאנחנו חושבים שצריך להיות, כי אם תהיה ערבות המימון יהיה קל יותר.

יוסף יצחק פריצקי: אינני יודע מה יהיה הלאה; אם המימון ייעשה באמצעות מפעיל שנמצא בדרך, הוא יתחיל לממן כבר את המשך העבודה.

יוסף יצחק פריצקי: בכל מקרה נצטרך למצוא לזה פתרון.

יוסף יצחק פריצקי: צר לי שהחלומות הוורודים שהיו בבסיס החוק לא יצאו לפועל.

שלום שמחון: אם אני מבין נכון מר לנדאו אמר כאן שחברת החשמל מתכוונת להקים את הצינור, לא להפעילו.

יוסף יצחק פריצקי: אין ויכוח על כך.

מל פולישוק-בלוך: יש ויכוח.

מל פולישוק-בלוך: צריך לומר את העובדות.

מל פולישוק-בלוך: משרד המשפטים מתווכח עם חברת החשמל בנוגע להבטחת החזרת הצינור.

אלי לנדאו: הוא לא מתווכח אתנו.

אלי לנדאו: למה?

מל פולישוק-בלוך: זה מה שנאמר לי שם.

מל פולישוק-בלוך: יש עוד צד למטבע.

מל פולישוק-בלוך: כדאי לדעת גם את הצד האחר.

מל פולישוק-בלוך: זה לא כל כך פשוט שרק מקימים ואחר כך עוזבים.

אלי לנדאו: שמשרד המשפטים יקים את הצינור.

יוסף יצחק פריצקי: אני רוצה לומר עוד כמה מילים על ספקים.

יוסף יצחק פריצקי: אנחנו מסובכים כאן בהסתבכות פוליטית, ההסתבכות הפוליטית תיפתר.

יוסף יצחק פריצקי: אני רוצה לומר ליושב-ראש הוועדה ולחברי הוועדה: הפרויקט הזה יכול להיות אחד מהפרויקטים היפים ביותר שיכולים להיות שיש בהם שיתוף פעולה אזורי.

יוסף יצחק פריצקי: אני יודע שיש בעיות עם הרשות הפלסטינית ושכתוצאה מכך יש גם בעיות עם המצרים.

יוסף יצחק פריצקי: אבל אני יודע גם שזה ייפתר; זה מוכרח להיפתר, בצורה כזאת או בצורה אחרת.

יוסף יצחק פריצקי: כוונתי לשיתוף פעולה עם המצרים ועם הפלסטינית בהספקת גז, כשהם ספק חלופי שני.

יוסף יצחק פריצקי: יש עוד כמה הצעות – הן נראות דמיוניות כמעט, כמעט מהספרים של ז'ול ורן, אבל הן יכולות להיות.

יחיאל חזן: אתה חי בסרט.

יוסף יצחק פריצקי: כן, כן.

יחיאל חזן: ששיתוף הפעולה ייפתר?

יוסף יצחק פריצקי: אני מבקש להציע הצעה.

יוסף יצחק פריצקי: אני לא מדבר על טקסים, על עריכת הסכמי שלום ועל הסכמים כוללים.

יוסף יצחק פריצקי: במישור הפרקטי יותר, במישור הקטן, הנכון, הראוי, יש רצון ואפשרות – ואגב אני גם אומר את זה על דעת ראש הממשלה ולא רק על דעתי – להתחיל ליצור שיתוף פעולה אזורי נכון וראוי בתחום הכלכלי, וכל זה בניסיון כן ואמתי לפתור את הבעיות הפוליטיות בתחום הזה.

יוסף יצחק פריצקי: אין בזה שום דבר רע; יש בזה רק טוב.

יוסף יצחק פריצקי: ואני אומר לכם, זה על דעתו של ראש ממשלת ישראל, במובן הברור של העניין.

שלום שמחון: ראש הממשלה לא הודיע זאת לחברי-הכנסת, כנראה.

אמיר שביט: אני מבקש לומר שני דברים בהמשך למה שאמר שר התשתיות הלאומיות.

אמיר שביט: אנחנו מסכימים כמעט מילה במילה לדבריו ולדברי יושב-ראש הדירקטוריון של חברת החשמל.

אמיר שביט: צריך לזכור שיש שני יעדים חשובים ואסור לבלבל ביניהם: היעד הראשון הוא שיהיה גז, כי המשק כבר השקיע השקעה גדולה בעניין זה – המשק בכללותו ובעיקר חברת החשמל.

אמיר שביט: צריך לפעול מהר כדי שהתשואות למשק שנובעות מגז טבעי – מחירים, איכות סביבה, שימושי קרקע, ניצולת אנרגטית – יגיעו מהר מאוד לתשואה.

אמיר שביט: לעומת זאת יש להבטיח את התחרות העתידית כפי שהשר ציין.

אמיר שביט: את העניין הזה אנחנו צריכים "לתפור" יחד בשבוע הקרוב, כדי להגיע להבנה בינינו.

שלום שמחון: מי אמור לממן את הקמת התשתית?

אמיר שביט: הצינור אמור להתממן בעצמו.

אמיר שביט: רשות הגז אמורה לקבוע לו תעריפים.

אמיר שביט: זאת הייתה גם התפיסה של המכרז שיצא.

אמיר שביט: יש לצינור תעריפים, צריך לגבות תעריף לפי הולכה.

שלום שמחון: אם מישהו מותח קו, מי נותן את הכסף למתיחתו?

אמיר שביט: זאת שאלה מימונית.

אמיר שביט: השאלה היא לא מי משלם, כי בסופו של דבר ישלמו הצרכנים שיעבירו להם את הגז בצינור.

מל פולישוק-בלוך: מי נותן 400 מיליון?

שלום שמחון: חברת החשמל צריכה 450 מיליון דולר כדי להקים את הפרויקט.

אמיר שביט: החיסכון הנובע מכניסת הגז לחברה בשנים הקרובות הוא בסדר הגודל של הסכומים

קריאה: בכמה שנים?

אמיר שביט: בשנים הקרובות.

אמיר שביט: לא ניכנס עכשיו לכל המספרים האלה.

אמיר שביט: בעקבות מה שהוצג בעבר נקבע שחברת החשמל תקים את המערכת.

שלום שמחון: חברת החשמל מגייסת את הכסף בעצמה?

שלום שמחון: היא תקבל ערבות של המדינה?

שלום שמחון: היא תקבל מימון?

שלום שמחון: זה מתוקצב בתכנית התשתיות החדשה?

אמיר שביט: זה לא מתוקצב בתכנית התשתיות החדשה.

אמיר שביט: המצב כאן שונה מהקמת כביש, שאי אפשר לגבות כסף בעבורו ואין לו צורת מימון אחרת אלא תקציב מדינה.

שלום שמחון: אז מר לנדאו צריך להבין כסף מהבית?

אמיר שביט: חברת החשמל הראתה את החיסכון שלה מכניסת הגז הטבעי בשנים הקרובות.

שלום שמחון: נשמע את נציגת משרד המשפטים.

גלי גרוס: אנחנו מנסים לגבש כרגע את ההסדרים לקראת הדיון בקבינט החברתי-כלכלי ביום שלישי.

גלי גרוס: מבחינתנו עד עכשיו התקבלה החלטת ממשלה להקים את הצינור, לא להפעילו, על ידי חברה בת של חברת החשמל.

גלי גרוס: ניסינו לגבש את ההסדרים שמבטיחים שהצינור יחזור למדינה ונתקלנו בקשיים.

גלי גרוס: איננו בטוחים שניתן ליצור את ההסדרים המשפטיים לכך – וגם זה קשור לשאלה המימונית.

גלי גרוס: ההסדרים צריכים להבטיח שמניות החברה הבת יעברו מחברת החשמל בחזרה למדינה, כך שבסופו של דבר יהיה גורם אחר, לא חברת החשמל, שיפעיל את הצינור.

גלי גרוס: בינתיים אנחנו מנסים לגבש הסדרים שיוכלו אולי להבטיח את התפיסה הזאת, שלדעתי היא מקובלת על כולם.

גבי גולן: אני מבקש לומר שנושא המימון, שאנו מקווים שייפתר בקבינט, הוא הליבה של כל העניין.

יעקב רזון: אני מבקש לומר כמה מילים כדי להבהיר את הדברים.

יעקב רזון: ההפרש בין השימוש בגז טבעי על מנת לייצר חשמל לבין השימוש בדלקים אחרים, בייחוד סולר, לטורבינות גז תעשייתיות הוא כזה שנוצר חיסכון למשק הזה של קרוב ל-100 מיליון דולר בשנה.

יעקב רזון: כלומר אילו נתנו לחברת החשמל את כל הפער הזה, אפשר היה כביכול למצוא זרם של מזומנים שיאפשר את בניית הצינור.

יעקב רזון: אבל המגמה היא שאת ההוזלה הזאת יעבירו לצרכני החשמל, כמובן.

יעקב רזון: לכן נוצר הצורך במימון ביניים וגם בתשלום ההפרשים אחר כך.

שלום שמחון: אני רוצה לעשות סדר בדברים, ברשותכם.

שלום שמחון: נתתי קודם את הדוגמה של חברת מקורות ולא השלמתי את הצגתה.

שלום שמחון: אף שאינני חבר ממשלה אני יודע פחות או יותר מה יהיה בקבינט הכלכלי הקרוב: חברת החשמל תגיד שהיא דורשת ערבות מדינה ואנשי האוצר יעכבו את העניין בחצי שנה, בשמונה חודשים, בשנה אולי – וכך העניין יתגלגל.

שלום שמחון: יושב-ראש הדירקטוריון יכול אולי לומר לנו מניין יבוא הכסף למימון הצינור?

אלי לנדאו: אני מציע שד"ר רזון ישיב על כך.

יעקב רזון: בשלב זה, במסגרת התקציב לשנת 2003, חברת החשמל חושבת שהיא מסוגלת לממן את הבנייה בהיקף של 100 מיליון דולר באמצעי המימון הרגילים שלה – הוצאת אג"ח וכולי.

יעקב רזון: יש עוד כ-7 מיליון דולר בתקציב המאושר.

יעקב רזון: כלומר במהלך השנה הזאת חברת החשמל תוכל לגייס 107 מיליון דולר לטובת צינור הגז.

יוסף יצחק פריצקי: וזה בעצם הצינור הימי.

יעקב רזון: מובן שאחר כך מישהו יצטרך לרכוש את הצינור מאתנו ולשלם בעבורו.

יעקב רזון: אנחנו מניחים שאם לא יחולו עניינים אחרים יש לנו יכולת פיננסית לגייס את הסכום הזה לקטע הזה של הצינור.

שלום שמחון: עדיין יש כאן שאלה באוויר: נציג האוצר אמר שהפרויקט אינו ממומן בתכנית התשתיות החדשה במסגרת התכנית הכלכלית לשנת 2003.

שלום שמחון: מה שד"ר רזון אמר הוא כנראה מה שיקרה בספטמבר 2003:

שלום שמחון: הגז יגיע עד נקודה כלשהי אך לא תהיה אפשרות להמשיך אתו הלאה.

יוסף יצחק פריצקי: למעשה מסתמנים שני פתרונות.

יוסף יצחק פריצקי: הפתרון הראשון הוא להגיע להסדר עם הרשות לשירותים ציבוריים – חשמל בראשותו של מר דוד אסוס.

יוסף יצחק פריצקי: המטרה היא לנסות לממן את הבנייה באמצעות התעריפים.

יוסף יצחק פריצקי: הוויכוח כאן הוא על משך המימון, על הזמן.

יוסף יצחק פריצקי: עמדתה של חברת החשמל היא עמדה כלכלית ראויה ואין לי טענה כלפיה.

יוסף יצחק פריצקי: היא רוצה את ההחזר מהר ככל האפשר: 100 מיליון דולר לשנה, 450 מיליון בארבע וחצי שנים.

יוסף יצחק פריצקי: עמדת הרשות לשירותים ציבוריים – חשמל, שרואה את הצרכן, היא שיש לפרוס את התשלומים על פני זמן ממושך יותר.

יוסף יצחק פריצקי: אני מניח שבוויכוח הזה נגיע לעמק השווה.

יוסף יצחק פריצקי: זאת אפשרות אחרת.

שוקי שטרן: הוא יגיע לתוך התחנה.

יוסף יצחק פריצקי: הוא יגיע לתוך התחנה, וברגע שחברת החשמל תתחיל לצרוך אותו היא הרי תצטרך גם לשלם בעדו.

יוסף יצחק פריצקי: כך החברה הבת תתחיל לקבל תזרים מזומנים.

יוסף יצחק פריצקי: ייתכן מאוד שברגע שיהיה תזרים מזומנים הצינור יתחיל להיות אטרקטיבי גם לגורם אחר שיירתם לנושא.

יוסף יצחק פריצקי: הגורם הזה יראה שהכול עובד – וכולנו יודעים שמה שעל הנייר נראה פחות טוב ממה שבמציאות – ויקבל עליו את המימון, כי זה ישתלם לו.

יוסף יצחק פריצקי: שוב, הבעיה האמתית היא בעיה של מימון.

שלום שמחון: וגם פיגור של שנה.

מל פולישוק-בלוך: יש בעיות גם לפני המימון.

יוסף יצחק פריצקי: אני מניח שאם האוצר יעמוד במריו ויסרב לתת ערבות מדינה, אני אעשה כל מאמץ שתינתן ערבות מדינה בדרך אחרת – אולי דרך הערבויות שמגיעות לנו מארצות הברית, אינני יודע.

יוסף יצחק פריצקי: נראה שהדרך היחידה שנותרה היא לממן באמצעות התעריפים.

יוסף יצחק פריצקי: נגיע להסדר כלשהו עם הרשות לשירותים ציבוריים – חשמל בנוגע למשך המימון.

שלום שמחון: אני מבין שיש גופים נוספים שחושבים שהם צריכים לקבל את התשתית הזאת.

שלום שמחון: נשמע אותם.

רפי טטרקה: אני מנכ"ל חברת תשתיות נפט ואנרגייה.

אלי לנדאו: זה קצת מאוחר.

אלי לנדאו: אתה רוצה עכשיו להתחיל לבנות את זה?

רפי טטרקה: חברת תשתיות נפט ואנרגייה היא חברה שמוליכה את הדלק לכל מתקני חברת החשמל.

רפי טטרקה: היא זאת שהקימה את צנרת הדלק לחברת החשמל, היא זאת שמזרימה את הדלק במדינת ישראל במשך 70 שנה.

רפי טטרקה: לחברה יש יכולות להפעיל את מערכת הולכת הגז.

רפי טטרקה: אנחנו אומרים גם יותר מזה: קווי הגז הם ברובם, או בחלקם הגדול, בסמוך לתוואי הדלק של החברה.

יוסף יצחק פריצקי: הכוונה לתוואים היבשתיים.

רפי טטרקה: לכן החברה שיכולה להפעיל את ההולכה בצורה הטובה והיעילה ביותר, עם מוניטין מוכח בגז טבעי, היא חברת תשתיות נפט ואנרגייה.

רפי טטרקה: בזמנו החברה רוקנה את הגז שהיה בשדות והעבירה אותו בערד.

רפי טטרקה: יש לנו ניסיון בהולכת גז.

רפי טטרקה: מבחינת הבטיחות אין הבדל בין הזרמת גז לבין הזרמת דלק; הסיכון והאיום דומים.

שלום שמחון: כלומר מר טטרקה מדבר על ההפעלה ולא על ההקמה.

רפי טטרקה: נכון.

רפי טטרקה: כמו שאמר מר לנדאו ניסינו גם לקבל את ההולכה.

רפי טטרקה: ברגע שהקברניט, ראש הממשלה, החליט החלטה, פעלנו כמו חברה ממשלתית ממושמעת.

רפי טטרקה: אם ראש הממשלה החליט שחברת החשמל תעשה את זה, היא תעשה את זה.

רפי טטרקה: אני אומר בסוגריים שיש לנו נכונות וידע לפעול, אנחנו החברה היחידה שהקימה את המערכת לחברת החשמל, לשביעות רצונה המלאה לדעתי.

רפי טטרקה: אנחנו יודעים לעשות את זה.

רפי טטרקה: ההבדל בין הולכת דלק להולכת גז הוא רק הבדל בקוטר.

רפי טטרקה: לדעתי ההחלטה שצריכה להתקבל היא שיש לשנות את חוק הגז ולהטיל על חברת החשמל להקים ועל החברה שלנו להפעיל.

רפי טטרקה: זאת תהיה ההחלטה שבראייה מקרו-כלכלית הטובה ביותר שיכולה לצאת מהחדר הזה.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה לערער על כמה דברים שנאמרו כאן ככזה ראה וקדש וללכת לאחור, להתחיל את המשחק מההתחלה.

מל פולישוק-בלוך: ראשית לא הבנתי מה הרציונל בצינור ימי.

מל פולישוק-בלוך: ברור שצריך להגיע ליבשה מנקודת הקידוח; אבל למה להגיע עד דור דרך הים?

אלי רונן: כיוון שתחנת הכוח חגית תהיה בשנים הקרובות, בתוך שנה שנתיים, לתחנת הכוח הגדולה ביותר בארץ.

אלי רונן: היא מייצרת למעלה מ-1,000 מגהוואט.

מל פולישוק-בלוך: למה לא להוליך ביבשה?

אלי רונן: הדרך להגיע אל תחנת הכוח בהקדם היא דרך הים.

אלי רונן: הקטע מרכזי שלא דיברנו עליו, שאפשר לראותו על המפה שתלויה על הקיר, נמצא עדיין בהליכי אישור.

אלי רונן: התכנית המפורטת עדיין לא אושרה.

מל פולישוק-בלוך: איפה עוד בעולם עושים צינור ימי כזה?

מל פולישוק-בלוך: אין.

אלי רונן: איפה לא.

מל פולישוק-בלוך: כוונתי לצינור שמספק גז דרך הים.

מל פולישוק-בלוך: אינני מתכוונת לצינור שמוליך גז מהאסדה ליבשה.

מל פולישוק-בלוך: אשמח מאוד לקבל את הנתונים בעניין זה.

מל פולישוק-בלוך: אני אומרת לכם שלא תמצאו צינור ימי שמספק ליצרנים.

מל פולישוק-בלוך: כמעט אין כאלה, ואולי יש פה ושם.

מל פולישוק-בלוך: זה בטח לא מקובל.

מל פולישוק-בלוך: גם מר שטרן אמר בתחילת דבריו שזה עניין חריג, שבדרך כלל הצינור הוא יבשתי, שזה נדיר.

מל פולישוק-בלוך: כוונתי לצינור שמספק גז למי שמייצרים את החשמל.

מל פולישוק-בלוך: אינני מדברת על הובלה מהאסדה ליבשה – כי ברור שהגז צריך להגיע לשם.

אלי לנדאו: מה מפריע בהולכה בים?

מל פולישוק-בלוך: יש הרבה סיבות.

מל פולישוק-בלוך: ראשית זה יקר יותר.

אלי רונן: זה לא נכון.

מל פולישוק-בלוך: בואו, תנו נתונים.

מל פולישוק-בלוך: כמה עולה להניח צינור יבשתי וכמה עולה להניח צינור ימי?

אלי לנדאו: את יודעת כמה משלמים רק בשביל האדמה?

מל פולישוק-בלוך: שמענו עכשיו שיש צנרת מוכנה.

מל פולישוק-בלוך: יש צנרת, יש תוואי מופקע ומוכן.

אלי לנדאו: הלוואי שהיו כל אלה.

מל פולישוק-בלוך: מר טטרקה, אין לכם צנרת שעוברת עד הצפון?

רפי טטרקה: יש לנו צנרת.

מל פולישוק-בלוך: יש צנרת.

מל פולישוק-בלוך: בכל המדינה יש צנרת.

מל פולישוק-בלוך: התוואי ישנו.

מל פולישוק-בלוך: אני מבקשת לסיים את דבריי ואחר כך אשמח לשמוע את התגובות.

מל פולישוק-בלוך: קראתי את החומר, עשיתי שיעורי בית, אני רוצה לקבל תשובות.

מל פולישוק-בלוך: לכן אני כאן: כדי להבין, לדעת ולהחליט.

מל פולישוק-בלוך: שלישית אני לא יודעת אם לחברת החשמל יש הכישורים והידע להקים צינור ימי.

מל פולישוק-בלוך: אני אשמח לשמוע על כך.

מל פולישוק-בלוך: עשיתם פעם צינור ימי מסוג זה?

יעקב רזון: לא, לא עשינו.

מל פולישוק-בלוך: אם כן נדרש לכך קבלן כלשהו שיעשה זאת, ככל הידוע לי זאת חברה מטקסס.

מל פולישוק-בלוך: כך שמעתי, אולי הקבלן הוא ממקום אחר.

מל פולישוק-בלוך: שמעתי שכבר היו עמם בקשר.

מל פולישוק-בלוך: תקנו אותי אם אני טועה: שמעתי שרק בשלב הראשון מדובר בהגעה של 500 איש כדי לעבוד כאן.

מל פולישוק-בלוך: שוב עובדים זרים.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו עומדים להפעיל פרויקט של 2 מיליארד ש"ח בסך הכול, ובשלב הראשון מדובר במיליארד ש"ח בערך.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו משוועים לעבודה במדינת ישראל – רק עכשיו אנחנו, חברי-הכנסת, מתבקשים לאשר תכנית כלכלית קשה מאוד.

מל פולישוק-בלוך: אומרים לנו שאין עבודה, אך עומדים להשקיע 2 מיליארד ש"ח ממקורות של המדינה – ואיך שלא נקרא לזה המימון הוא ממקורות של המדינה, של הממשלה – אך איננו נותנים כמעט עבודה לישראלים.

קריאה: עבודה עברית.

מל פולישוק-בלוך: שידברו רוסית, אין לי בעיה עם זה, אבל כוונתי לעבודה של אזרחי מדינת ישראל.

אלי לנדאו: מה?

שלום שמחון: תהיה לכם אפשרות להשיב, חברים.

מל פולישוק-בלוך: במקרה היה לי קשר עם מי שקיבל את הזיכיון לטפל בקבוצה מטקסס שבאה לעניין התיקון בלבד.

מל פולישוק-בלוך: לא הגיעו ל-500 איש, אבל זה התכנון.

מל פולישוק-בלוך: אביא את הנתונים.

סילביו וויטניניג: לא שזה לא נכון, אלא לא הגיע אף לא אחד ולא יצא אף לא אחד.

שלום שמחון: אחרי שחברת-הכנסת פולישוק-בלוך תסיים את דבריה תהיה לכם אפשרות לענות.

מל פולישוק-בלוך: וגם אם לא הגיע איש, והכוונה היא לעבוד עם עובדים זרים – הרי שמניסיון של אחרים ידוע שהחברות הזרות הן הראשונות שעוזבות את המדינה.

מל פולישוק-בלוך: אני לא צריכה לספר לכם כמה אנשי עסקים נוסעים לקפריסין ולאיטליה כדי לקיים שם דיונים, כי נציגים של חברות זרות לא מוכנים להגיע הנה בתקופה של אי-רגיעה.

מל פולישוק-בלוך: ואני לא מדברת על האבטחה.

שלום שמחון: אני מתפרץ לדברייך, חברת-הכנסת פולישוק-בלוך: יש החלטת ממשלה ששום פרויקט לאומי לא יינתן אם הוא יעסיק עובדים זרים.

שלום שמחון: אני אומר זאת כדי שהשר ילך אחורה ויראה את ההחלטות האלה.

מל פולישוק-בלוך: אם כן אשמח לשמוע איך יעשו את זה.

מל פולישוק-בלוך: נוסף על כך שמעתי מאנשים במשרד המשפטים, לא מהנציגה שנוכחת כאן היום, שיש בעיה אמתית בהסדר המשפטי עם חברת החשמל לעצם ההחזרה של הצינור.

מל פולישוק-בלוך: הייתי בעבר במשרד האנרגייה.

מל פולישוק-בלוך: הייתה שם פעם חברת פחם שנבלעה – ואני לא צריכה לומר איפה, אתם בטח יודעים איפה, אנשי חברת החשמל.

אלי לנדאו: היא עוד לא נבלעה.

אלי לנדאו: את מקדימה את המאוחר.

יעקב רזון: מבקשים מאתנו לרכוש אותה.

קריאה: אנחנו מתחננים, לא מבקשים.

מל פולישוק-בלוך: ממש התחננו בפניכם, כמו שהתחננו בפני חברת החשמל להקים את כל הפרויקט.

מל פולישוק-בלוך: לא היו אחרים שרצו לעשות זאת ורק אתם הצלתם את המדינה.

מל פולישוק-בלוך: חברת הפחם שנעלמה התחילה גם היא מתוך אותו רעיון.

מל פולישוק-בלוך: ולעניין האחרון, לנושא המימון: הרציונל לתת לחברת החשמל להקים את הצינור, למרות כל מה שאמרתי עד עכשיו, היה הכסף; אבל אין לה כסף, שמעתם את זה עכשיו.

מל פולישוק-בלוך: וערבויות אפשר לתת לכל חברה.

מל פולישוק-בלוך: גם אני יכולה להקים פרויקט, להביא עובדים מארצות הברית, לקבל ערבות מהמדינה, לגייס גב מבנקים – זה רעיון טוב אולי.

מל פולישוק-בלוך: למה צריך את חברת החשמל בשביל זה, מה היתרון?

שלום שמחון: נראה שלשינוי נשאר הרבה כסף ממערכת הבחירות.

גלעד ארדן: אפשר לייקר תעריפים.

גלעד ארדן: זאת אחרת האפשרויות ששמענו כאן.

יוסף יצחק פריצקי: התעריפים לא יתייקרו, אלא לא תהיה הוזלה.

יוסף יצחק פריצקי: אם התעריפים יישארו כמות שהם, זה מספיק.

יוסף יצחק פריצקי: כך יש מימון מיד.

מל פולישוק-בלוך: השר פריצקי, אי-הוזלה של התעריפים היא כמו אי-הוזלה של שכר הלימוד לסטודנטים.

מל פולישוק-בלוך: מבחינתי זה אותו הדבר.

מל פולישוק-בלוך: יש התחייבות של המדינה להוזיל את המסים – ותעריפים זה מסים, אפשר להסתכל על זה איך שרוצים.

שלום שמחון: הייתי אומר שעניין הסטודנטים היה מתחת לחגורה.

מל פולישוק-בלוך: עצרנו את האי-הוזלה.

מל פולישוק-בלוך: רצו להעלות את שכר הלימוד, לידיעתך.

מל פולישוק-בלוך: אבל אנחנו עצרנו את זה.

מל פולישוק-בלוך: אבל אנחנו מדברים על כלכלה עכשיו, לא נכניס פוליטיקה.

אבשלום וילן: לא עצרתם כלום.

מל פולישוק-בלוך: שלום לחבר-הכנסת וילן, הוא באמת היה חסר.

מל פולישוק-בלוך: לסיכום, אם חברת החשמל לא מממנת את ההקמה – ולא על ידי אי-הוזלה, כלומר מימון מהקופה שלי האזרחית – אין לה שום יתרון בעניין הזה.

מל פולישוק-בלוך: לכן אני פותחת את הדיון גם מהבחינה המקצועית – שאלת איפה יעבור התוואי; גם מבחינת המימון; גם מהבחינה המשפטית; גם מבחינת המונופול – עניין מוסרי-ערכי-כלכלי, איך שרוצים לקרוא לו.

מל פולישוק-בלוך: מכל הבחינות שהן, לא השתכנעתי ממה שראיתי עד עכשיו, אלא להפך, שצריך לתת את זה לחברת החשמל.

מל פולישוק-בלוך: כוונתי גם להקמה; אני לא מדברת רק על ההפעלה, זה ברור מאליו.

יחיאל חזן: אני מבקש לשאול מדוע להקים את התשתית של ההולכה בים?

יחיאל חזן: יש לנו חברה ממשלתית שרוב התשתיות שלה נמצאות בקרקע שהיא מחזיקה בה.

יחיאל חזן: אני מניח שבאופן כללי, אולי למעט מקומות קטנים, אין בעיה של הפקעות קרקע.

שלום שמחון: אני מבקש לומר: יש תשתית, אך זה לא אומר שהחברה לא צריכה לקבל אישורים נוספים.

מל פולישוק-בלוך: כן, אבל זה קל יותר.

יחיאל חזן: הייתי חבר בוועדה לתכנון ובנייה יותר מעשר שנים, ולכן אני מניח שכאשר יש דרך האישור הוא עניין פורמלי בלבד.

יחיאל חזן: הקמתי חברה לטלוויזיה בכבלים ביהודה ושומרון ונתקלתי באותה תופעה.

יחיאל חזן: אני לא חושב שזאת הבעיה.

יחיאל חזן: אני לא מבין מדוע אנחנו במדינת ישראל צריכים כל הזמן להמציא את הגלגל מחדש.

יחיאל חזן: למה?

יחיאל חזן: כי יש כסף זול?

יחיאל חזן: כי צריך לחלק אותו למישהו אחר?

יחיאל חזן: יש חברה שבמשך 70 שנה נותנת פתרונות.

יעקב רזון: אנחנו קיימים 80 שנה, הם קיימים 70 שנה.

מל פולישוק-בלוך: אם כך לכם יש יותר ניסיון, עכשיו השתכנעתי.

יחיאל חזן: חברת החשמל קיבלה עליה להקים את התשתית, היא עשתה טובה למדינת ישראל, ושלא יפריעו לה – זה מצוין.

יחיאל חזן: אני מניח שאתם גם מרוויחים בתשואות, זה לא שעושים טובה למישהו.

יחיאל חזן: כל הבעיה היא המימון, כך אני רואה את העניין.

יחיאל חזן: שר התשתיות הלאומיות אמר שאפשר לפתור גם את הבעיה הזאת, אך יש בעיה פרוצדורלית.

יוסף יצחק פריצקי: אם תהיה שליח מצווה לשר האוצר, חבר-הכנסת חזן, ותשכנע אותו לתת ערבות מדינה – תאמין לי שאין בעיה.

אבשלום וילן: תמורת ג'ובים לחברי המרכז הכול מסתדר, השר פריצקי.

יחיאל חזן: אני מניח שגם אצלכם יש חברי מרכז שמקבלים ג'ובים.

אבשלום וילן: אין אחד כזה, לא אצלם – בשינוי, ולא אצלנו.

אבשלום וילן: השר פריצקי לא ייתן ג'ובים לחברי מרכז, אני בטוח בזה.

יחיאל חזן: הקוזק הנגזל.

יחיאל חזן: בכל אופן, אם חברת החשמל לא יכולה להקים – שלא תקים.

יחיאל חזן: במדינת ישראל לא היה כסף להקים את החברה הנוספת לטלוויזיה בכבלים, את YES, אך בסופו של דבר הכסף נמצא.

יחיאל חזן: האזרח משלם בסופו של דבר, ולא מישהו אחר.

יחיאל חזן: אומרים שמצד אחד יהיה מי שנותן גז ומצד אחר יהיה מי שמקבל אותו ושנתעכב רק בגלל הצינור.

יחיאל חזן: אז נתעכב עוד טיפה, אני מניח שכשאנחנו מתעכבים זה לוחץ למישהו: למי שרוצה לתת או למי שרוצה לקבל; נמצא את הפתרון.

שלום שמחון: תודה.

שלום שמחון: חבר-הכנסת וילן וחבר-הכנסת לייבוביץ', אתם רוצים להתייחס?

אבשלום וילן: לא שמעתי את כל הדברים.

שלום שמחון: אם כך נשמע את נציגי הממשלה ואחר כך את נציגי חברת החשמל.

אלי רונן: ראשית אני מבקש להתייחס לדבריה של חברת-הכנסת פולישוק-בלוך בנוגע לתוואי הימי: ההחלטה על התוואי הימי לא הייתה פשוטה.

אלי רונן: היו התלבטויות רבות, נעשו בדיקות רבות.

אלי רונן: בסופו של דבר התוואי הזה נבחן לעומת התוואי המרכזי בכל הנוגע להגעה לאזור הצפון.

אלי רונן: נמצא שהתוואי המרכזי יביא אותנו צפונה בעיכוב של כשלוש שנים.

מל פולישוק-בלוך: בגלל אישור התכניות?

אלי רונן: כן.

אלי רונן: מיד אתייחס לעניין חברת תשתיות נפט ואנרגייה.

אלי רונן: כשבודקים אם כדאי להתעכב עוד שלוש שנים מול העלות הנוספת בים – והיא נבדקה, היא לא כזאת משמעותית – מוצאים שבסך הכול יש חיסכון כולל של יותר מ-100 מיליון דולר בהגעה מוקדמת לאזור הצפון, זאת לעומת ההמתנה לתוואי המרכזי.

שלום שמחון: חברת-הכנסת פולישוק-בלוך הכניסה לדיון מרכיב נוסף, שמצוי היום בבסיס שלנו כחברה.

שלום שמחון: כוונתי לשאלה מי יעבוד בפרויקט הזה.

מל פולישוק-בלוך: אני מבקשת להוסיף עוד שאלה: התייחסתם גם לתוואי הקיים של המערכות האחרות?

אלי רונן: כן, מיד אתייחס לעניינים האלה.

אלי רונן: בזמנו, כשיצאנו לדרך עם תמ"א 37, ההנחיה המרכזית של המועצה הארצית לתכנון ובנייה הייתה להיצמד לתכניות קיימות.

אלי רונן: על בסיס זה עבד המתכנן.

אלי רונן: כל התוואים שרואים כאן

אלי רונן: במפה צמודים בעצם לתשתיות קיימות.

אלי רונן: 90% מהן הם כבישים: כביש חוצה ישראל וכבישים אחרים של מע"צ, וכן מסילות ברזל.

אלי רונן: ה-10% הנותרים הם תשתיות אחרות: תשתיות של חברת תשתיות נפט ואנרגייה, של חברת מקורות ושל גורמים אחרים במשק, גם קצא"א.

אלי רונן: אם כך עיקר התשתית נמצא על כבישים ועל מסילות ברזל.

אלי רונן: התוואי של חברת תשתיות נפט ואנרגייה הוא רק חלק קטן.

מל פולישוק-בלוך: אם כל המסלול ישנו, מה הבעיה?

מל פולישוק-בלוך: למה נדרשות שלוש שנים?

אלי רונן: כי עכשיו צריך להתדיין עם כל אחד מבעלי הקרקע כדי להיכנס למקום ולהקים בו תחנת חלוקה או להעביר בו צינור והדבר אורך זמן רב.

אלי רונן: בנוגע לקטע אשדוד-גזר, הקטע הראשון, עוד לא התחלנו לדבר עם בעלי המקרקעין כי החוק עדיין אינו מאפשר לנו לעשות זאת.

אלי רונן: אורכו של הקטע המרכזי הזה הוא 90 קילומטרים.

אלי רונן: כדי להקים את כביש חוצה ישראל ולסלול באורך כזה נדרשו שלוש או ארבע שנים של התדיינות עם בעלי הקרקעות.

אלי רונן: אם כן זאת סוגיה לא פשוטה שיש להביאה בחשבון, ואכן הבאנו אותה בחשבון.

יחיאל חזן: אז מה?

אלי רונן: אם התכנית המאושרת קובעת שזה התוואי, לא יוצרים תוואי אחר.

אלי רונן: מדובר בחומר נפיץ, גז שאנחנו לא כל כך מכירים במדינה.

אלי רונן: איננו יכולים לעשות בו ככל העולה על רוחנו.

אלי רונן: אי אפשר לומר שהתוואי שאושר על ידי הממשלה, שהפך בעצם לחוק, יעבור על תשתית אחרת.

אלי רונן: זה לא מקובל.

אלי רונן: לעניין העבודה הישראלית: הצבנו לנו יעד לאפשר עבודה רבה ככל האפשר לתושבי מדינת ישראל.

אלי רונן: הבעיה היא שמדובר בפרויקט ייחודי מאוד, פרויקט חדש במדינה שלנו.

אלי רונן: אנחנו לא מכירים הרבה מהנושאים.

אלי רונן: נושא הבטיחות עומד מעל לכול.

אלי רונן: אנחנו משתדלים, בכוח ובלחץ, לאפשר מה שיותר עבודה בישראלית.

אלי רונן: כמובן, זה לא מסתייע ב-100% של העבודה, אבל אנחנו בפירוש רוצים שחלק ניכר מהעבודה יישאר בארץ.

יחיאל חזן: שים מודעה בעיתון, תראה כמה עולים חדשים מרוסיה עבדו בהקמת תשתיות.

גלעד ארדן: מה ההבדל בין הנחת תוואי של דלק להנחת תוואי של גז?

גלעד ארדן: אני מבין שאת התשתית של חברת תשתיות נפט ואנרגייה הניחו עובדים ישראלים.

אלי רונן: גם את הצינורות של חברת תשתיות נפט ואנרגייה מניחים קבלנים ולא החברה עצמה.

מל פולישוק-בלוך: אבל הם ישראלים, מה זה משנה?

אלי רונן: גם חברת החשמל תצא במכרז לקבלנים שיניחו את הצנרת.

אלי רונן: אבל בנושא הגז יש עניין ייחודי מאוד: הנחת הצנרת היא 70% מהעבודה – וזאת מומחיות שאיננה קיימת בארץ; 30% מהעבודה הן עבודות עפר.

אלי רונן: אין בעיה לקחת קבלן ישראלי כדי שיבצע את החלק הזה של העבודה, אבל לצורך ה-70% לא תהיה ברירה אלא להביא גורם זר; כך שמענו מכל המומחים.

אלי רונן: גם מתוך החלק הזה נשתדל להשאיר אצלנו בארץ מה שיותר עבודה, אך צריך לזכור שמדובר כאן במומחיות רבה מאוד.

רפי טטרקה: זה פשוט לא נכון.

אלי לנדאו: אני מבקש להעיר רק הערה, ואחר כך להעביר את רשות הדיבור למנהל הפרויקט שנמצא כאן, שהוא סמנכ"ל בחברת החשמל.

אלי לנדאו: כשקיבלנו את ההנחיה ממשלתית להקים את הצינור גובש כל הצוות מתוך חברת החשמל, לא הוספנו לו אפילו אדם אחד.

אלי לנדאו: הצוות הוא שמכין את התכניות.

אלי לנדאו: הצינור שמונח בים הוא צינור שיש לו איכויות שאי אפשר לייצר אותן בארץ.

אלי לנדאו: אם לא, היינו גם אותו עושים בארץ.

אלי לנדאו: את הצינורות ניקח מתוצרת הארץ, מחברת צינורות הים התיכון או מגורמים אחרים שמייצרים כאן.

אלי לנדאו: אנחנו עושים מאמץ גדול בעניין זה.

אלי לנדאו: בנוגע לצינור הימי זה לא ניתן, שם איכויות הפלדה הן מיוחדות.

אלי לנדאו: אני לא מומחה בנושא זה אבל אני יודע שזה המצב.

מל פולישוק-בלוך: הנחת הצינור הימי זולה יותר?

מל פולישוק-בלוך: שמעתי קצת אחרת לפני שנייה.

מל פולישוק-בלוך: מר רונן אמר זאת.

אבשלום וילן: הוא אמר שבחשבון סופי יש חיסכון של 100 מיליון דולר בגלל המהירות.

מל פולישוק-בלוך: זה משהו אחר.

אלי לנדאו: אני לא מתרגש מזה: כל דבר שמצליח במדינת ישראל, רוצים להרוג אותו.

אלי לנדאו: אני שומע דברים על חברת החשמל, אני קורא בעיתונים, אני רואה.

אלי לנדאו: אל תעשו את זה.

אלי לנדאו: אנחנו מדברים היום על תכנית הממשלה לפיתוח החשמל.

אלי לנדאו: אם, חלילה, בשנה הבאה לא יהיה חשמל במדינת ישראל, זה יהיה משום שמשרד המשפטים רצה לבנות את הצינור.

יחיאל חזן: אל תפחידו אותנו.

יחיאל חזן: מר לנדאו, אל תפחיד אותנו.

אלי לנדאו: אני לא מפחיד, אני מסביר.

גלעד ארדן: הציבור משלם את ההצלחה שלכם.

מל פולישוק-בלוך: מר לנדאו, נתת לי רעיון איך לממן את הצינור: חריגות השכר של הבכירים בחברת החשמל.

יחיאל חזן: אין חריגות.

אלי לנדאו: שמעתי גם את הקשקושים האלה.

מל פולישוק-בלוך: קיבלתי ספר לפני יומיים.

אלי לנדאו: חברת-הכנסת הנכבדה,

שלום שמחון: זאת חברת-כנסת בישראל, לכנות את דבריה "קשקושים"?

מל פולישוק-בלוך: הוא אמר "נכבדה", באמת.

אבשלום וילן: מר לנדאו, יש מפלגה בישראל שעשתה 15 מנדטים על גבכם.

אבשלום וילן: אם לא תהיו, לא יהיו להם כל כך הרבה מנדטים.

אבשלום וילן: אתה חייב להמשיך להתקיים.

אלי לנדאו: אציע היום לראש הממשלה לצרף את מרצ לממשלה, והעניין נגמר.

אלי לנדאו: אבל אני באמת לא רוצה להיות מעורב בפוליטיקה, אני רוצה לומר ברצינות: מדינת ישראל היא שכונה קטנה.

אלי לנדאו: אתם כנראה חושבים שזאת מעצמה.

מל פולישוק-בלוך: לא, המעצמה היא חברת החשמל.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו קטנים.

אלי לנדאו: אל תמשכי אותי בלשון, חברת-הכנסת פולישוק-בלוך, זה כנסת.

אלי לנדאו: אילו ישבה הנהלת חברת החשמל במקום הממשלה זה היה נראה יותר טוב.

מל פולישוק-בלוך: אין ספק.

אבשלום וילן: סוף סוף אנחנו מסכימים.

גלעד ארדן: בטוח שלהנהלת חברת החשמל יש קשרים טובים יותר עם ראש הממשלה מאשר לכנסת.

יוסף יצחק פריצקי: אני חייב לשאול אם מר לנדאו חושב שאילו יושב-ראש חברת החשמל היה ראש הממשלה זה היה נראה אחרת.

אלי לנדאו: זה לא, זה הדבר היחיד שלא.

אלי לנדאו: קודם כול אני לא רוצה להיות ראש הממשלה.

אלי לנדאו: נוסף על כך יש לנו ראש ממשלה טוב, אם יותר לי להגיד.

אלי לנדאו: אני מבקש לשמוע את דבריו של מנהל הפרויקט.

שלום שמחון: אני רק מבקש לקצר בדברים.

סילביו וויטניניג: אני סמנכ"ל לפרויקטים בחברת החשמל, אני עוסק בכל הפרויקטים בתחום הייצור וההשנאה בארץ.

סילביו וויטניניג: קיבלתי עליי לנהל את הפרויקט הזה.

סילביו וויטניניג: זהו פרויקט מורכב מאוד.

סילביו וויטניניג: הוא מורכב מהבחינה הטכנית וכן מבחינת קבלת ההיתרים והאישורים.

סילביו וויטניניג: יש הבדל עצום בין הקמת צינור דלק והקמת צינור גז: התקנים שונים, הסיכונים שונים, הלחצים שונים.

סילביו וויטניניג: זהו צינור עם מיכל לחץ של 80 אטמוספרות שנמצא מתחת לאדמה.

סילביו וויטניניג: האיכויות של הצינור, של העבודה, של הביצועים – שונות לגמרי.

סילביו וויטניניג: אנחנו שמים דגש דווקא על הדברים האלה בכל ארגון הפרויקט שלנו.

שלום שמחון: אני מבקש למקד אותך, מר וויטנינג.

שלום שמחון: נשאלתם שאלות בשני תחומים, ואתה איש המקצוע המוביל.

שלום שמחון: נשאלה שאלה בסיסית, ומר רונן השיב עליה קודם: מדוע בים ולא ביבשה?

שלום שמחון: מדוע בחרתם כך?

שלום שמחון: יושב-ראש הדירקטוריון אמר את מה שאמר אבל הוא גם הודה שהוא איננו המקצוען, שהוא רק מביא את הדברים.

סילביו וויטניניג: מהירות ההקמה וההגעה ליעדים גבוהה בהרבה בים מאשר ביבשה.

סילביו וויטניניג: ההבדלים במחיר הם לא גדולים, כוונתי להשקעות.

מל פולישוק-בלוך: כמה עולה הנחת הצינור בים?

מל פולישוק-בלוך: יש לכם נתונים?

מל פולישוק-בלוך: אשמח לקבל אותם.

סילביו וויטניניג: נעביר את העבודה.

סילביו וויטניניג: יש לנו נתונים מדויקים בעניין זה.

סילביו וויטניניג: לעניין הנחת הצינור הימי: הצוות שאמור להגיע בסוף חודש מאי הוא צוות ימי של אנשי חברת ים תטיס.

סילביו וויטניניג: מדובר ב-14 כלי שיט שצריכים לבוא ארצה.

סילביו וויטניניג: העובדים יניחו את הצינור מהאסדה לחוף; אני מתייחס לדברי חברת-הכנסת פולישוק-בלוך בנוגע ל-500 העובדים שיגיעו ארצה.

מל פולישוק-בלוך: על זה אין מחלוקת.

מל פולישוק-בלוך: ברור שצריך לחבר צינור לחוף, אפילו אני מבינה את זה.

סילביו וויטניניג: העובדים צריכים להגיע בסוף חודש מאי, כי הייתה דחייה קטנה.

סילביו וויטניניג: לחברת החשמל לא הגיע שום צוות מחוץ לארץ ולא עזב איש את מדינת ישראל.

שלום שמחון: תודה.

גדעון תדמור: אני מנכ"ל חברת דלק אנרגייה ואבנר, מקבוצת ים תטיס.

גדעון תדמור: מדברים הרבה על הפרויקט, אבל הגורם הפרטי שמושקע באופן הכבד ביותר בו כבר עכשיו הוא חברת ים תטיס.

גדעון תדמור: זהו פרויקט בהיקף של 350 מיליון דולר, פרויקט התשתית הגדול ביותר שמבוצע בישראל במימון פרטי – בלי ערבויות, בלי סובסידיות.

גדעון תדמור: זה יהיה האבסורד הגדול ביותר אם נגיע לחוף – ואנחנו נגיע לחוף, כי זה בידינו – ולא נהיה מסוגלים להתחבר למערכת ההולכה.

גדעון תדמור: אנחנו הראשונים שמושקעים בעניין הזה.

גדעון תדמור: אשדוד היא לא מֶכה.

גדעון תדמור: אין מטרה קדושה להגיע לאשדוד ולהיעצר שם.

גדעון תדמור: לשם אנחנו מגיעים.

גדעון תדמור: המטרה היא להגיע לכל תחנות הכוח וליתר הצרכנים – ויש כאן נציגים של יתר הצרכנים.

גדעון תדמור: צריך לזכור שהתעשייה הישראלית תחסוך הרבה מאוד כסף מהמעבר לגז טבעי, ולא רק חברת החשמל.

מל פולישוק-בלוך: הדברים מובנים.

גדעון תדמור: אני מבקש להעיר עוד הערה אחת:

גדעון תדמור: דובר קודם על ספקים נוספים ועל גיוון מקורות.

גדעון תדמור: אנחנו בעד, אבל יש לזכור שעד "המפץ הגדול" בשנת 1999, כי אז גילינו את הגז לראשונה, שום ספק זר לא היה מוכן להביא גז לישראל – גם בעידן פוליטי אחר לחלוטין.

גדעון תדמור: הסיבה היחידה שהיום ניתן יהיה לייבא גז לישראל, ואני מקווה שגם בעתיד זה יהיה אפשרי, היא שיש גז כחול-לבן בארץ.

שלום שמחון: אני מבהיר שאני לא יכול כל כך לפתוח את הדיון, לוח הזמנים לוחץ, זה לא הדיון האחרון בעניין.

גבריאל קינן: אני ממפעלי נייר חדרה.

גבריאל קינן: אנסה לבטא בקצרה את עמדתו של תעשיין ותיק.

גבריאל קינן: מחזור החברה שלנו הוא 500 מיליון דולר.

גבריאל קינן: יש לנו מרכז ייצור בחדרה, אנחנו מעסיקים בו כ-3,000 איש.

גבריאל קינן: כולכם מכירים את המוצרים: האגיס, לילי, מולט.

גבריאל קינן: הבאנו ארצה שותפים בין לאומיים כמו קלארק, כמו ויוונדי, כמו אנגלו-אמריקן – שמושקעים אצלנו.

גבריאל קינן: אנחנו צומחים בהדרגה.

גבריאל קינן: אנחנו צריכים להגיע לייצור גדול יותר ולהתחרות בנייר שאין שום יתרון יחסי לישראלי לייצר אותו.

שלום שמחון: התכניות לא מגיעות עד אליכם?

גבריאל קינן: ישבנו בשקט והמתנו להתפתחות, למהלך היבשתי שיביא אלינו את הגז – שכידוע אפשר להתחבר אליו כמה שרוצים ולאן שרוצים בגמישות כמעט מלאה.

גבריאל קינן: יום אחד התברר לנו שבגלל כישלון מהלך ההולכה עומדים לעקוף אותנו בשל שיקולים חשובים מאוד ומרכזיים מאוד, שאינני מקטין בחשיבותם, שהם הגעה מהירה לצרכני חברת החשמל.

גבריאל קינן: השגיאה הזאת צריכה להימנע.

גבריאל קינן: היא צריכה להיות חלק מהשיקולים בעת קביעת מדיניות ההולכה ותכנונה.

מל פולישוק-בלוך: מר קינן חסך לי הרבה מדבריי.

מל פולישוק-בלוך: הפנייה הראשונה אליי הגיעה עוד לפני שהייתי חברת-כנסת.

מל פולישוק-בלוך: היא הייתה מהתאחדות התעשיינים.

מל פולישוק-בלוך: הם הכינו מסמך ובו התנגדות להקמת הצינור הימי – שהוא נוסף על כל מה שאמרתי קודם.

מל פולישוק-בלוך: מדברים על חיסכון של 100 מיליון בגלל הזמן, אבל אם יחשבו את כל המרכיבים אני מבטיחה לכם שיגיעו לתוצאות הפוכות.

מל פולישוק-בלוך: לדעתי זה המסמך שעלינו לדרוש מהמתכננים.

מל פולישוק-בלוך: יש לבדוק מה עלות הצינור הימים במכלול הכללי.

שלום שמחון: הבנתי שנקבל מסמך כזה.

מל פולישוק-בלוך: אבל אני לא מתכוונת לסכום שנדרש לכך.

מל פולישוק-בלוך: צריך לבדוק גם כמה התעשייה תפסיד, כמה חשמל זה יעלה, מה הנזק בהחזקה, מה הנזק שבעובדים הזרים.

מל פולישוק-בלוך: את כל אלה צריך להביא בחשבון.

יוסף יצחק פריצקי: זאת הצעת החוק שמביאים לכאן.

מל פולישוק-בלוך: טוב, זה צריך להיות בתוך חצי שנה ולא בתוך שלוש שנים.

יעקב רזון: אני מבקש לומר שאנחנו עומדים לקראת חתימה על חוזים עם הספקים.

יעקב רזון: אם יש כוונה למשרד התשתיות הלאומיות או למתכננים – אני מבקש שיודיעו לנו על כך בזמן.

שלום שמחון: נשמע את מר ג'ון פילד.

ג'ון פילד: Thank you.

ג'ון פילד: As the one foreign worker in the room I offer my contribution in English.

ג'ון פילד: I think we need to be pragmatic, I see Israel Electric is by far the most practical body to undertake the transmission system.

ג'ון פילד: They have the need for gas nation-wide, they have the engineering capability, and with some assistance they have the financial capability.

שלום שמחון: מר לנדאו, אתם מתכוונים להתקשר גם עם החברה של מר פילד?

אלי לנדאו: אנחנו מתכוונים להעביר הכול דרך הממשלה.

אלי לנדאו: כל התקשרות תהיה דרך הממשלה.

אלי לנדאו: עסקית – דרך הממשלה.

ג'ון פילד: I think the MNI need to be strengthened in terms of their role to take on an operator role before an operator is selected - the choice of an operator, an Israeli company, in 12 or 18 months’ time.

ג'ון פילד: But before that there needs to be a strong team within the MNI to respond to Israeli Electric requirements, and also obviously the gas authority needs to be firmly established as the regulator.

שלום שמחון: תודה.

שלום שמחון: חברים אני מבקש להציע סיכום לפני דברי השר, מאחר שזה כנראה לא הדיון האחרון בנושא, לצערנו.

שלום שמחון: אני רוצה לקוות שהדיון שיתקיים בקבינט הכלכלי בשבוע הבא יביא לסיום הנושא ויאפשר את הקמת התשתית כיוון שהיא חשובה מאוד – גם בגלל המצב שאנחנו מצויים בו כרגע וגם משום שזהו נושא שעלינו לסיימו מהר ככל האפשר.

שלום שמחון: הגז יגיע ככל הנראה בזמן המתוכנן, כך על פי מה שנאמר כאן, כיוון שהפרויקט לא נעשה על ידי הממשלה אלא על ידי חברה פרטית.

שלום שמחון: שמענו שיש לא מעט בעיות נוספות, גם בעיות משפטיות וגם בעיות אחרות, ואלה יקשו את ביצוע הפרויקט ואת הסיום שלו.

שלום שמחון: שמענו ממנכ"ל חברת תשתיות נפט ומיושב-ראש דירקטוריון חברת החשמל שחברת החשמל מתכוונת לבנות את התשתית אך אין בכוונתה להפעילה, אם כי באופן אישי אני חושב שבסופו של דבר החיים חזקים יותר מכל דבר אחר – גם מהשר, אם השר ירשה לי לומר זאת בעניין הזה.

מל פולישוק-בלוך: הם בונים על זה.

אלי לנדאו: למה אנחנו צריכים להיות מטרה להאשמות שלך?

אלי לנדאו: זה לא בסדר.

אלי לנדאו: גבירתי חברת-הכנסת, אנחנו לא בובת האגרוף של אף אחד.

לאה ורון: רבותיי, היושב-ראש מסכם כרגע.

אלי לנדאו: אולי היושב-ראש יגן עליי.

שלום שמחון: תאמין לי, מר לנדאו, הגנתי עליך והרבה יותר מזה.

שלום שמחון: אדוני השר, יש לך אפשרות לומר דברים, גם משום שיש כאן מיקרופון פתוח ואתה לא יכול לפספס אותו.

יוסף יצחק פריצקי: אני רוצה לנסות להתרומם אל מעבר לדיונים הפרקטיים, וקודם כול אני מודה ליושב-ראש הוועדה שהוא קיים אותם.

יוסף יצחק פריצקי: נחזור לוועדה גם עם תיקון החוק וגם כדי לדווח על הפרויקט.

יוסף יצחק פריצקי: ואגב, אנו רוצה לנצל את ההזדמנות שמפעלי נייר חדרה יושבים כאן ולומר שצינור הגז יגיע לחדרה ברגע שנגמור את עניין מפעל ההתפלה.

גבריאל קינן: אין צורך לקשר בין הדברים.

שלום שמחון: יש כאן התחייבות של השר.

גבריאל קינן: היא מותנית באירוע שאין לי שליטה בו.

יוסף יצחק פריצקי: לו היה לי מימון בלתי מוגבל, ולו הדבר היה בידי –

גבריאל קינן: שחררו אותנו מההולכה ונשלם את זה.

יוסף יצחק פריצקי: הייתי מביא לכך שבתוך שנה כל מפעל תעשייתי במדינת ישראל שרוצה בכך יקבל גז טבעי כמקור אנרגייה.

יוסף יצחק פריצקי: אבל מה לעשות?

יוסף יצחק פריצקי: יש לנו אילוצים מסוימים: עניין של מימון, העובדה שמדובר בפרויקט חדשני שעוד לא היה בישראל.

יוסף יצחק פריצקי: אנחנו לא רוצים לעשות טעויות בפרויקט הזה.

יוסף יצחק פריצקי: יידרש זמן לכך, יהיו בעיות; את בעיית המימון נפתור.

יוסף יצחק פריצקי: אני אעמוד בקשר רציף עם ועדת הכלכלה, ככל שאכהן כשר – כי אינני יודע, יש מי שאומרים שזה יימשך מעט זמן ויש שאומרים שזה יימשך מעט יותר.

שלום שמחון: נראה לי שאתם עוברים את המשוכות בסדר.

יוסף יצחק פריצקי: תודה רבה.

יוסף יצחק פריצקי: אני מאוד מודה ליושב-ראש הוועדה על הדיון.

שלום שמחון: תודה לכולם, ניפגש בקרוב.