ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 16, פרוטוקול מספר 461, 2005-06-21 12:30

אברהם פורז: אבל את יודעת מה, הואיל והעניין הוא.

ענבל גבריאלי: העניין הוא לקחת את הטלוויזיה החינוכית.

אברהם פורז: רגע אחד ברשותך, השאלה הבסיסית שאנחנו צריכים לשאול את עצמנו לפני הפרטים של החוק, האם הטלוויזיה החינוכית צריכה בכלל להמשיך להתקיים במתכונתה הנוכחית או שאנחנו צריכים לעשות משהו אחר בתחום הזה.

אברהם פורז: הואיל ואני קצת טיפלתי בעבר בנושאים האלה.

אברהם פורז: זאת השאלה הבסיסית.

יאיר אלוני: "קצת" זה לשון המעטה.

אברהם פורז: אני אדם מאוד צנוע.

ענבל גבריאלי: יש לי סופית תשובה לשלך.

ענבל גבריאלי: קודם כל אני אענה לרישא של השאלה שלך.

ענבל גבריאלי: קודם כל הטלוויזיה החינוכית צריכה להמשיך ולהתקיים, נקודה.

אברהם פורז: במתכונת הצבאית או חלק משידור ציבורי יותר רחב?

ענבל גבריאלי: כרגע זה יחידת סמך.

ענבל גבריאלי: אני חושבת שצריך לקיים את הטלוויזיה החינוכית כחברה ממשלתית.

ענבל גבריאלי: זו אגב הטעות שבסעיף 2 כתוב פשוט "פרטית".

ענבל גבריאלי: אני חושבת שעדיין זאת צריכה להיות חברה ממשלתית, זה עדיין צריך להיות ערוץ שבחסות ובפיקוח ומופעל על-ידי המדינה.

ענבל גבריאלי: זו דעתי.

ענבל גבריאלי: ברגע שזה יופרט לגמרי, ברגע שזה יהפוך להיות חברה פרטית, הגם שהסיכויים קלושים, ייתכן שפשוט יקרה לטלוויזיה החינוכית מה שקורה לכל ובכל הערוצים המסחריים.

ענבל גבריאלי: וכרגע וכיום הטלוויזיה החינוכית נבדלת מהערוצים החינוכיים בהרבה דברים.

ענבל גבריאלי: גם מבחינת תכני השידור, גם מבחינת ה"אני מאמין" של הטלוויזיה החינוכית שבעצם משתקף כמעט בכל תכנית שמשודרת שם.

אברהם פורז: תראי, רואים את הטלוויזיה החינוכית משדרת הרבה שעות בערוץ ה-1 כולל באוויר, עם הפסקה קטנה של ערב חדש ואחר-כך.

אברהם פורז: מתי מתחילה רשות השידור?

ענבל גבריאלי: אולי ישאלו קצת כמה שאלות לצורך העניין.

אברהם פורז: הכל יישאל.

אברהם פורז: את חושבת שהדיון מסתיים פה חמש דקות.

ענבל גבריאלי: לא, כי הצעת החוק כאן.

אברהם פורז: אני רק רוצה פשוט לנסות לנתב את זה לאיזה שהיא דרך לגבי צדדים שעוד מטרידים אותי.

אברהם פורז: השאלה אנחנו יודעים בדיוק מה קורה עם הטלוויזיה החינוכית בערוץ 1 אנחנו יודעים מה שיש לה בערוץ 2.

אברהם פורז: הואיל זה גם גוף שידור ציבורי וגם רשות השידור הוא שידור ציבורי, האם לא הגיעה העת לאחד אותם לרשות השידור, להקים איזה יחידת משנה בתוך רשות השידור.

אברהם פורז: יש המלצות של ועדות, אני לא יודע אם קראת את כולן.

ענבל גבריאלי: קראתי.

ענבל גבריאלי: קראתי גם את דוח ועדת שטיין.

אברהם פורז: ואז להפוך את הטלוויזיה החינוכית לחלק מרשות השידור שיש מחויבות של התדרים האלה ובערוצים האלה.

אברהם פורז: יהיו תכנים שהם יותר חינוכיים.

ענבל גבריאלי: אני לחלוטין לא מסכימה עם ההצעה הזו.

אברהם פורז: למה?

אברהם פורז: מה היתרון של העצמאות של הגוף הזה?

ענבל גבריאלי: היתרון של העצמאות של הגוף הזה משתקף בכל תכנית ותכנית בטלוויזיה החינוכית.

ענבל גבריאלי: היתרון של הטלוויזיה החינוכית משתקף בשמה, בתכני השידור, בעצמאות שיש לה לא להיות, אתה יודע מה, לא להיות קורבן של רייטינג.

אברהם פורז: גם הערוץ הראשון לא קורבן של רייטינג.

ענבל גבריאלי: הערוץ הראשון רוצה להיות קורבן של רייטינג, לא הולך לו.

אברהם פורז: לדעתי הערוץ הראשון עושה כל מאמץ שלא יהיה לו רייטינג.

ענבל גבריאלי: אני לא אומרת כאן את דעתי כחברת-כנסת, אני אומרת את דעתי כצופה מן המנין כמו כל יתר הצופים.

ענבל גבריאלי: הערוץ הראשון שבוי באותה גישה כמו של הערוצים המסחריים.

ענבל גבריאלי: וכן, יש ניסיון להיכנס לתחרות של הרייטינג.

ענבל גבריאלי: אנחנו נמצאים בעידן שהרייטינג- - -

אברהם פורז: חברת-הכנסת גבריאלי, אני אקשה עלייך, וכשהטלוויזיה החינוכית משדרת עם פרסומות בערוץ 2 היא לא מוטה רייטינג?

ענבל גבריאלי: קודם כל, היא לא מוטה רייטינג כי לוקחת את אותם תכנים שהיא בונה במנותק מהעובדה שבשעות מסוימות היא משדרת בערוץ 2.

ענבל גבריאלי: בגלל שהיא משדרת בערוץ 2, אז היא גם משדרת פרסומות שזה אגב צריך להיות עבורנו דבר מאוד מאוד חיובי, משום שמדובר נדמה לי בהכנסות של כ-20 או 22 מיליון ש"ח בשנה.

ענבל גבריאלי: שבסך-הכל יורדים מהכתפיים של האוצר.

ענבל גבריאלי: עכשיו אסור לשכוח שלפני מספר חודשים אני העברתי הצעת חוק, כיום זה חוק במדינת ישראל, ובחוק הזה אני הארכתי את הזיכיון של הטלוויזיה החינוכית ב-10 שנים נוספות לערוץ 2.

ענבל גבריאלי: כך שעל זה אין על מה לדבר בכלל, זה חוק.

ענבל גבריאלי: אם אנחנו רוצים, אנחנו צריכים ללכת לשנות שם.

ענבל גבריאלי: לי אין רצון כזה.

אברהם פורז: אז כאן זה שינוי מבני.

אברהם פורז: מה את מציעה אם כך, שזאת תהיה חברה ממשלתית במקום יחידת סמך?

ענבל גבריאלי: כן.

ענבל גבריאלי: וכמובן ברגע שזה יהיה מעוגן בחוק כתוב, אני חושבת שהאוצר ושר האוצר גם הנוכחי וגם העתידיים.

אברהם פורז: זה אנחנו לא יודעים מי עתידיים.

ענבל גבריאלי: לא משנה, אבל אני חושבת ברגע שהחוק יהיה ברור והוא יהיה כתוב, אני חושבת שהם יהיו מאוד מאוד מוגבלים בנושא של התקצוב ובנושא של ללכת ולהגשים את יהבם לחסל את הטלוויזיה החינוכית.

אברהם פורז: אם זה תהיה חברה ממשלתית, הם חייבים לתת לה תמיכת מדינה.

אברהם פורז: כיחידת סמך יש שם יותר מחויבות, כי העובדים הם עובדי מדינה?

אברהם פורז: אם את הופכת את זה לחברה ממשלתית, להפך, הסיכוי שהאוצר יחלוק אותה, יהיה יותר גדול.

יאיר אלוני: זה לא חד-משמעי.

אברהם פורז: כל עוד אנשים הם עובדי מדינה, היכולת לפגוע בהם יותר קטנה.

אברהם פורז: בסדר, או-קיי.

אברהם פורז: את מציעה כרגע להפוך אותם לחברה ממשלתית?

ענבל גבריאלי: כן.

ענבל גבריאלי: כשמעבר לזה, זה רק לבוא ולהגיד חברה ממשלתית.

ענבל גבריאלי: זה הצעת חוק שבאה וקובעת ומקבעת את תפקידה ואת מעמדה של הטלוויזיה החינוכית כשידור חינוכי ציבורי, רצוי במדינה.

אברהם פורז: או-קיי, תודה.

אברהם פורז: מי רוצה להתייחס?

יפה ויגוצקי: אני מנהלת הטלוויזיה החינוכית מזה שנתיים וקצת.

יפה ויגוצקי: על-פי בקשתה של שרת החינוך לימור לבנת לפני למעלה משנתיים לקחת את עצמי לנהל את הטלוויזיה החינוכית.

יפה ויגוצקי: בדיוק באותה תקופה שחברת-הכנסת ענבל גבריאלי תיארה אותה בתקופה שבה היה רצון לסגור אותה.

יפה ויגוצקי: אני מוכרחה לבוא ולומר שגם לשרת החינוך באיזשהו שלב היו סימני שאלה לגבי אופן הניהול, התפקוד של הטלוויזיה החינוכית.

יפה ויגוצקי: הוקמו שתי ועדות, היתה ועדה אחת שהיתה ועדת האוזר והוועדה השניה היתה ועדת שטרן, שתכף אני אתעכב עליה.

יפה ויגוצקי: יאיר שטרן עמדה בראשה.

יפה ויגוצקי: ואכן לתקציב 2004, ערב אישור תקציב 2004 לטלוויזיה החינוכית היה מספר עגול בתקנה שלה והמספר היה אפס.

יפה ויגוצקי: כלומר, היה רצון לסגור לקראת 2004 את הטלוויזיה החינוכית.

יפה ויגוצקי: אני קיבלתי את הטלוויזיה החינוכית ב-1 לאפריל 2003, עם 485 עובדים, עם תקציב מדינה של כ-85 מיליון ש"ח.

יפה ויגוצקי: הכנסות נוספות מפרסומות ופעילות נוספת שהביאה את תקציב הטלוויזיה החינוכית לכ-110 מיליון ש"ח באותה שנה.

יפה ויגוצקי: אני מדברת על 2003.

אברהם פורז: הכנסות מפרסומת ודברים אחרים יש לך כ-30 מיליון בשנה?

יפה ויגוצקי: פחות או יותר.

יפה ויגוצקי: היתה אז פעילות נוספת שנקראה "הפעלה חינוכית".

אברהם פורז: בערוץ 2 כאשר משדרים, אתם מכסים את העלויות?

אברהם פורז: כי בעבר אמרו לי שמפסידים על הערוץ השני.

יפה ויגוצקי: אני רוצה לדבר על הכל ברשותך.

יפה ויגוצקי: אם כבר הגענו עד ירושלים ונתת לנו את הזמן, אז קצת תרשה לי.

אברהם פורז: כשהיית מנהלת המינהל למדע וטכנולוגיה, זה לא היה בירושלים?

יפה ויגוצקי: אני הייתי בתפקיד של סגן מנהל כללי במשרד החינוך.

אברהם פורז: אז גם היה בטח בירושלים?

יפה ויגוצקי: היה גם בירושלים וגם בתל-אביב.

יפה ויגוצקי: היום אנחנו יושבים ברמת-אביב.

יפה ויגוצקי: בכל אופן אני קיבלתי טלוויזיה עם 485 עובדים, כאשר היו כ-350 עובדים קבועים, עובדי תקן.

יפה ויגוצקי: היו 60 עובדי כח-אדם שבניהול אחר היו הופכים בוודאי גם להיות עובדי מדינה.

יפה ויגוצקי: ועוד כמות של כ-100 פרי-לנסרים שהמספר שלהם כמובן התנייד ושחלקם עבדו מעל חמש שנים שברור שהם הופכים להיות עובדי מדינה.

יפה ויגוצקי: מספר ההפקות העצמיות של הטלוויזיה החינוכית באותה שנה היו מאוד מאוד מצומצמות.

יפה ויגוצקי: אני מוכרחה לומר שקשה היה למצוא את הקשר בין היעדים המוצהרים של הטלוויזיה החינוכית לבין הפעילות שלה.

יפה ויגוצקי: באותו זמן החלה לפעול ועדת שטרן שלקחה על עצמה להגדיר יעדים, אוכלוסיות יעד, מבנה ארגוני, כמות עובדים ותקציב.

יפה ויגוצקי: אני חושבת שהוועדה עשתה, אני לא הייתי חברת ועדה, הוועדה עשתה עבודה מאוד מאוד מקצועית.

יפה ויגוצקי: היא השתמשה גם במומחים חיצוניים לכל התחומים, כולל נושא של תכנים, הגדרת אוכלוסיות יעד, סקרים, הנושא התקציבי וגם הנושא המשפטי כדי להגיע בסופו של דבר להמלצה איזה ישות משפטית צריכה להיות הטלוויזיה החינוכית.

יפה ויגוצקי: אני אקצר את הדרך כדי לתת לך תמונת מצב מה קורה היום עם הטלוויזיה החינוכית.

יפה ויגוצקי: בטלוויזיה החינוכית עובדים היום במקום 350 עובדים קבועים, רק 200 עובדים קבועים.

יפה ויגוצקי: חודש אחרי כניסתי לתפקיד הכנסתי שעון נוכחות, מה שאין עדיין ברשות השידור.

יפה ויגוצקי: אפרופו רשות השידור ואני ארשה לעצמי לומר כמה דברים חלילה לא בגנותו של המקום.

יפה ויגוצקי: מ-60 עובדי כח-אדם נשארנו עם 15 עובדי כח-אדם, שלחנו את כולם, הוצאנו את האחרים.

יפה ויגוצקי: והיום עובדים פרי-לנסרים עד הוק, כלומר, פר תכנית.

יפה ויגוצקי: בלי ליצור שום סיטואציה שמישהו מהם יכול להפוך להיות עובד קבוע של הטלוויזיה החינוכית.

יפה ויגוצקי: כלומר, על-פי חוק.

יפה ויגוצקי: אנחנו נמצאים על-פי המלצת האוצר ערב הוצאת מכרז לשירותי הפקה וזה אומר שגם פרי-לנסרים לא יעבדו יותר בטלוויזיה החינוכית, אלא נקבל שירותי הפקה מבחוץ.

ענבל גבריאלי: סליחה, עובדי כח-האדם אין להם גם כן שום אפשרות להפוך להיות עובדים קבועים?

יפה ויגוצקי: מתוך ה-60, מאחר וחלקם נמצאים כבר במצב של מעל חמש שנים, כך מצאתי אותם, כנראה שמתוך ה-60 בין 13 ל-15 יהפכו להיות עובדים קבועים.

יפה ויגוצקי: מתוך גל הפרי-לנסרים רק 7 הפכו להיות מתוך המאות, רק 7 הפכו להיות עובדים קבועים.

יפה ויגוצקי: ולכן אחרי הצמצום, אחרי שהגענו ל-190 עובדים קבועים, קלטנו עכשיו בגלל בתי-המשפט עוד כ-20 עובדים והגענו למכסה של 210, 215 עובדים קבועים.

יפה ויגוצקי: נכון להיום, הטלוויזיה החינוכית משדרת על-פי חוק רשות השידור, שמונה שעות ביום בערוץ 1; שעה וחצי בערוץ 2, כאשר יש לנו רצועת צהרים לילדים ונוער בין 2 ל-3, שאני תכף אגע בה; יש לנו חצי שעה אחר-הצהרים בין חמש וחצי לשש.

יפה ויגוצקי: ביום שישי יש לנו את הבוקר, בין עשר לשתיים-עשרה וחצי ואחר-הצהרים שעה בין חמש וחצי לשש וחצי.

יפה ויגוצקי: בשבת בבוקר שעה וחצי.

יפה ויגוצקי: יש לנו גם ערוץ הבית, שלדאבוני הרב קודמיי לא העריכו את הנכס שניתן להם ואנחנו עומדים ב-1 לספטמבר להשיק ערוץ חדש, הוא ערוץ 23.

יפה ויגוצקי: שכולו משעת השידור הראשונה ועד שעת השידור השניה, מתוכננת על-פי לוחות השידור וההוצאות מול אוכלוסיות היעד.

יפה ויגוצקי: והנושאים אותם הגדירה הוועדה, ועדת שטרן.

יפה ויגוצקי: כולם פה אחד.

יפה ויגוצקי: שחלקם הגדול לפחות מקור, חלק רכש מקומי וחלק רכש זר.

יהודית גידלי: הערוץ החדש, כמה שעות זה יהיה?

יפה ויגוצקי: בשלב הראשון מ-8 בבוקר עד 12 בלילה.

יפה ויגוצקי: יכול להיות שאנחנו נתחיל ב – 7:30.

אברהם פורז: אתם משדרים היום בערוץ 23?

יפה ויגוצקי: אנחנו משדרים היום בערוץ 23, תרשה לי אפילו לומר אדיר.

יפה ויגוצקי: ערוץ 23 מתנהל כמו שהוא התנהל בעבר לפני כניסתי.

יפה ויגוצקי: אני הבטחתי בוועדת הכספים שבמהלך תקציב 2005 עולה ערוץ חדש.

יפה ויגוצקי: וב-1 בספטמבר היינו אמורים לצאת קודם, בגלל הדרך שבה התנהלה שנת התקציב השנה, להזכירך, האישור התקציבי היה רק באפריל, אם אני לא טועה.

אברהם פורז: סוף מרץ.

יפה ויגוצקי: סוף מרץ, לא טעיתי.

יפה ויגוצקי: בגלל ההתנהלות הזאת נאלצנו לדחות את ההשקה שלו כי הייתי צריכה להתחיל עם ההפקות קודם.

יהודית גידלי: ערוץ 23 או 33?

יפה ויגוצקי: 23.

יפה ויגוצקי: זה עיצוב חדש שינוי תכנים והגדרה מחודשת של אוכלוסיות יעד.

יפה ויגוצקי: בדיוק כמו שהוגדר, כל אותם נושאים ותכנים שהוגדרו בדוח שטרן, יהיו מיושמים בערוץ 23 אחד לאחד.

יפה ויגוצקי: להזכירך, הוא ערוץ בלי פרסומת.

אברהם פורז: אבל תשדירי חסות יש?

יפה ויגוצקי: תשדירי חסות יש, נכון.

יפה ויגוצקי: אבל בתור מי שמכיר היטב את עולם התקשורת, אתה בוודאי יודע שבשלב הראשוני אתה לא יכול למכור אפילו בשקל אחד, לא חסות ולא תשדירי שירות, עד שהערוץ לא עולה, קשה מאוד לעשות את זה.

אברהם פורז: כשהוא יקבל קצת רייטינג אז אפשר לקבל גם על זה משהו.

יפה ויגוצקי: לצבור רייטינג באותם תחומים.

אברהם פורז: בערוץ 1 כשיש משחק של מכבי תל אביב, השקופיות האלה, הגם שהן לא פרסומת ממש, אלא תשדירי חסות.

אברהם פורז: כל דבר שיש בו רייטינג, גם התשדירי חסות זה שירות.

יפה ויגוצקי: כבוד היושב-ראש, הטלוויזיה החינוכית לא תשדר את אותם משחקי ספורט שאתה עליהם וכנראה בגללם לא תביא גם את הרייטינג הזה.

יפה ויגוצקי: זה לא הייעוד שלנו, אין לנו קריצה לכיוון הזה בכלל.

אברהם פורז: כל מה שהתכוונתי לומר שתכניות המביאות רייטינג, גם החסות היא פרסומת שמכניסה הכנסות.

אברהם פורז: זה פחות מפרסום רגיל, אבל זה עדיין יותר מכלום.

יפה ויגוצקי: אני מאוד שמחה שאתה חוזר על המושג שנקרא רייטינג, אבל הנושא של רייטינג הוא בטח לא המצפן של הטלוויזיה החינוכית.

יפה ויגוצקי: אם הוא היה מצפן של הטלוויזיה החינוכית היא לא מפיקה סדרת תכניות במתמטיקה שהיא עושה היום 26 תכניות ועוד 26 תכניות לכיתות ג'-ד' ואחר-כך ל-ה'-ו'.

יפה ויגוצקי: היא לא היתה מתעסקת בשתי סדרות בנושא של מלחמה באלימות לגילאי יסודי וחטיבות-ביניים.

יפה ויגוצקי: היא בוודאי לא היתה מתעסקת בפיתוח תכנית בתחום של מדעים.

יפה ויגוצקי: היא בוודאי לא היתה מתעסקת בשלוש תכניות שמתעסקות בהקניית השפה העברית לגילאים השונים.

יפה ויגוצקי: היא בוודאי לא היתה מתעסקת במושג של ערכים ויש לנו ארבע תכניות עכשיו בו זמנית שעוסקות בהקניית הנושא של הערכים לגילאים השונים.

יפה ויגוצקי: היא בוודאי לא היתה מתעסקת בתחום של ציונות.

יפה ויגוצקי: היא בוודאי לא היתה מתעסקת בתחום של מורשת או שוויון בין המינים.

יפה ויגוצקי: או הנושא של צמצום פערים חברתיים.

יפה ויגוצקי: נכון להיום, הטלוויזיה החינוכית מפיקה, נכון להיום, התאריך היום הוא 21.6.2005, מפיקה בו זמנית מעל 40 תכניות מקוריות בטלוויזיה החינוכית ואני אשמח להעביר אליך מצגת שמציגה את כל התכניות שמופקות נכון להיום בטלוויזיה החינוכית.

יפה ויגוצקי: ערוץ 2 שהוא כביכול ערוץ מסחרי והוא תלוי רייטינג, ברצועה של מ-2 עד 3, יש לנו תכניות מקור שמיועדות לתלמידי מערכת החינוך עם רייטינג מאוד גבוה לשעה הזו.

יפה ויגוצקי: אף ערוץ אחר בשעה הזאת לא מביא את הרייטינג שאנחנו מביאים.

יפה ויגוצקי: וסתם דוגמה כמו התכנית למתמטיקה שמשודרת עכשיו, זה השבוע הרביעי שלה, באתר יש 29 אלף כניסות של מערכת החינוך.

יפה ויגוצקי: אני מבקשת לראות עוד ערוץ מסחרי או אחר שמפיק תכנית לילדים בתחום ידע שמצליח להביא את מערכת החינוך לפעילות כזאת, כבסופה יצטרך להיבחר חתן המתמטיקה השנתי של מערכת החינוך.

אברהם פורז: אתם יודעים שהתכניות האלה, גם ילדים צופים בפרסומת וגם הם צרכנים.

יפה ויגוצקי: אין לי בעיה עם זה.

אברהם פורז: הם אולי צורכים מותגים ודברים כאלה יותר ממבוגרים.

יפה ויגוצקי: גם בערוץ 2 ב-5:30 אחה"צ אנחנו מפיקים תכניות שלדאבוני הרב ערוצים אחרים לא מתמודדים איתן, כי בפריים-טיים שלהם זה בוודאי לא מביא רייטינג.

יפה ויגוצקי: זה הפריים-טיים שיש לנו בערוץ 2.

יפה ויגוצקי: אני מאוד שמחה מהרייטינג שיש לנו בערוץ 2 ב-5:30, הוא מתחרה עם הרבה מאוד ערוצים אחרים בפריים-טיים האמיתי שלהם.

יפה ויגוצקי: כי אני מגיעה לרייטינג של בין 7 ל-9 אחוז, אני מאוד מרוצה מזה.

יפה ויגוצקי: מה שרציתי לבוא ולומר שנכון להיום בגלל תהליך התייעלות קשה מאוד בטלוויזיה החינוכית בשנתיים האחרונות.

יפה ויגוצקי: והתארח אצלנו מנכ"ל משרד האוצר, לפני חודש ימים, עם כוח אדם שמחצית מכוח-האדם שקיבלתי אותו, קיבלתי תחנה לפני שנתיים.

יפה ויגוצקי: עם תקציב מקוצץ ב-50 אחוז, אנחנו מצליחים להפיק פי שבעה ממה שהפקנו לפני שנתיים.

אברהם פורז: זאת אומרת שאנחנו צריכים לחשוב להיות מבועתים במה שהיה לפני שהגעת.

אברהם פורז: אם הצלחת בחצי כסף וחצי עובדים לעשות פי שבעה, אז לא יודע מה היה קודם.

אברהם פורז: על מה הוצאנו כספי מדינה במשך עשרות שנים.

יפה ויגוצקי: סליחה.

יפה ויגוצקי: אני מבועתת על איך הדברים התנהלו, אמת.

יפה ויגוצקי: אני רק חושבת שצריך להיות בסיס מינימלי לתקציב שאותו אני מקבלת עכשיו.

יפה ויגוצקי: אני מקבלת אותו בבסיס פלוס תוספת, זו השנה השניה.

יפה ויגוצקי: ועל זה אני מדברת.

יפה ויגוצקי: בדיוק על התקציב הזה אני מדברת שהוא פחות מהתקציב שמוגדר בתוך דוח שטרן.

יפה ויגוצקי: דוח שטרן מדבר על 100 מיליון ש"ח לשנה.

אברהם פורז: זה תמיכת מדינה הוא מדבר?

יפה ויגוצקי: כן, על תמיכת מדינה.

יפה ויגוצקי: ואני מקבלת היום 85 מיליון ש"ח בשנה.

יפה ויגוצקי: ועם ה-85 מיליון ש"ח בשנה.

אברהם פורז: לא קראתי את דוח שטרן, מה הוא מציע, להשאיר את הטלוויזיה החינוכית כגוף עצמאי בנפרד מרשות השידור ושהמדינה תיתן 100 מיליון?

יפה ויגוצקי: הוא ממליץ יחד עם תת ועדה שהוקמה לצורך הנושא של ההגדרה של המבנה המשפטי, להקים חברה ממשלתית.

יפה ויגוצקי: ובתת הוועדה ישבו גם נציגי משרד המשפטים, היועץ המשפטי לממשלה כמובן.

יפה ויגוצקי: להקים חברה ממשלתית כדי לאפשר לטלוויזיה החינוכית להתנהל בצורה נכונה יותר.

יפה ויגוצקי: סימנתי לעצמי את הנושאים המרכזיים.

אברהם פורז: אפשר יהיה לקבל עותק?

יפה ויגוצקי: אני משאירה לך את זה.

אברהם פורז: תודה רבה.

יפה ויגוצקי: אתה רוצה את כל הדוח, או רק את הנושא של החברה הממשלתית.

אברהם פורז: את כולו.

יפה ויגוצקי: את כולו, אז אני אדאג להעביר אליך.

יפה ויגוצקי: תקבל אותו מחר.

יפה ויגוצקי: הנושא של חברה ממשלתית נמצא כאן.

יפה ויגוצקי: תת הוועדה שטיפלה בנושא של הישות המשפטית מציינת שיש לשנות מיחידת סמך לחברה ממשלתית, כדי להשיג את המטרות כגוף שידורי ציבורי חינוכי באמצעים יעילים יותר מאלה שמה שמאפשר לה יחידת סמך.

אברהם פורז: מי ימלא את הדירקטוריון של החברה הממשלתית.

אברהם פורז: אני מניח שיהיה הגוף המפקח על השידורים, לא רק דירקטוריון של חברה?

יפה ויגוצקי: כמו חברה ממשלתית.

יפה ויגוצקי: אני לא נכנסת לפרטים האלה עכשיו.

אברהם פורז: לא, אותי זה מעניין כי שאלת הפיקוח הציבורית.

אברהם פורז: היום זה מחלקה במשרד החינוך זה בהחלט בעייתי, אבל נניח אין בעיה עם התכניות הלימודיות, יש בעיה תכניות חדשות.

אברהם פורז: הואיל וזה גוף שמשדר בכמה ערוצים, אז מה שהוא משדר בערוץ 2 אנחנו יודעים יש גוף שמפקח.

אברהם פורז: מה שמשדר בערוץ 1 אני לא יודע מי המפקח.

אברהם פורז: הוועד המנהל של רשות השידור אין לו סמכות.

אברהם פורז: רק על השידורים של גלי-צה"ל יש לו סמכות?

אברהם פורז: השאלה אם כך, מי יפקח על החברה הממשלתית הזאת?

אברהם פורז: כי אני עיינתי פה בהצעה של חברת-הכנסת גבריאלי, העניין הזה לא מוזכר.

אברהם פורז: זה עניין מאוד חשוב בעיני.

יפה ויגוצקי: במקביל להצעת החוק של חברת-הכנסת ענבל גבריאלי, התקבלה בהחלטת ממשלה, התקבלה החלטה שתוכן גם הצעת חוק ממשלתית.

יפה ויגוצקי: יש איזה שהיא טיוטה.

אברהם פורז: מתי הוגש הדוח?

יפה ויגוצקי: בתחילת 2004.

אברהם פורז: אז זה שנה וחצי?

יפה ויגוצקי: כן.

אברהם פורז: ומאז חוץ מחברת הכנסת גבריאלי שהציעה הצעה, האם משהו קרה בצינורות החקיקה הממשלתיים.

אברהם פורז: זאת אומרת, הופץ איזה תסקיר, היה איזה משהו ממשלתי?

יפה ויגוצקי: יש טיוטה.

ענבל גבריאלי: אני יכולה לומר שקיבלתי תמיכת ממשלה לקריאה טרומית, היתה התניה, התחייבות שלי שאני אמתין.

ענבל גבריאלי: לטעמי המתנתי מספיק.

אברהם פורז: יש אבל משהו ממשלתי, מה קרה?

יפה ויגוצקי: יש איזה שהיא טיוטה.

אברהם פורז: הגב' ויגוצקי, הפרוצדורה בחקיקה מטעם הממשלה היא שהמשרד האחראי על התחום מפיץ מה שנקרא תסקיר הצעת חוק, היועץ המשפטי של המשרד.

אברהם פורז: אני מבין שתסקיר לא הופץ, נכון?

אברהם פורז: אני צודק ?

נגה רובינשטיין: למיטב ידיעתי לא הופץ.

אברהם פורז: ואתם בהתדיינות איתם על משהו?

נגה רובינשטיין: אני יודעת שאכן הוא טיוטה במשרד החינוך, נאמר לי גם שזה בשיתוף משרד המשפטים.

נגה רובינשטיין: אני לא יודעת מזה.

נגה רובינשטיין: אני אבדוק את הנושא במשרד.

אברהם פורז: אם מותר לי לומר, הליך החקיקה הממשלתי עדיין לא הותנה.

אברהם פורז: אם עדיין אין אפילו תסקיר, אז סימן שאנחנו בשלב מאוד מאוד מוקדם.

יפה ויגוצקי: ברשותך, לא אני הנחתי את הצעת החוק.

אברהם פורז: לא, אני רק אומר אם חברת-הכנסת גבריאלי התחייבה.

ענבל גבריאלי: אני פטורה מההתחייבות הזו.

אברהם פורז: לי אין שום התחייבות כלפי הממשלה, לה יש התחייבות.

ענבל גבריאלי: היא כבר לא קיימת, השתחררתי ממנה.

אברהם פורז: אבל אני יכול להבין שהיא אומרת, מתי זה הונח קריאה מוקדמת?

יהודית גידלי: 9.2.2004.

אברהם פורז: אבל אני מבחינתי, את רוצה להתקדם, אנחנו מתקדמים.

ענבל גבריאלי: אני שוב וחוזרת, אני משוחררת.

ענבל גבריאלי: אני לא שחררתי את עצמי, הייתי עושה את זה בכל מקרה, כן.

ענבל גבריאלי: אבל היה שחרור הדדי ביני ובין חלק מהממשלה מבחינתי, מי שאמור לייצג את הממשלה.

אברהם פורז: מה זה חלק ממנה?

ענבל גבריאלי: השר שאמור לייצג את הממשלה בנושא הזה.

אברהם פורז: שרת החינוך, לא?

ענבל גבריאלי: נכון.

ענבל גבריאלי: בואו נסדר את הדברים באופן הזה, אני לא מייצגת את דעתו של משרד החינוך, הצעת חוק פרטית שלי, התחייבות או לא התחייבות.

יהודית גידלי: קריאה הטרומית נערכה ב-22.12.2004.

אברהם פורז: חצי שנה פלוס.

ענבל גבריאלי: כן.

אברהם פורז: זה בסדר, זה טוב שיש לנו חקיקות פרטיות, כי ככה דברים זזים בכל זאת.

אברהם פורז: כי אם נמתין לממשלה, יכול להיות שנמתין עד בוש.

יפה ויגוצקי: אני ברשותך רוצה להוסיף עוד משפט אחד.

יפה ויגוצקי: אחד הנושאים והם מוזכרים כאן במסמך של דוח שטרן.

יפה ויגוצקי: אחד הנושאים האקוטיים במבנה המשפטי שקיים היום כיחידת סמך של משרד החינוך, הוא נושא של העסקת עובדים.

יפה ויגוצקי: ועובדי הטלוויזיה החינוכית הם עובדי מדינה לכל דבר ועניין.

יפה ויגוצקי: וכמי שמכיר את עולם התקשורת, אני מניחה שאתה מסוגל להפנים את הקושי בהפעלת ערוץ תקשורת דרך עובדי מדינה.

יפה ויגוצקי: ויש לי רק שמונה ועדים.

אברהם פורז: שהם בדרך-כלל גם מסוכסכים ביניהם.

יפה ויגוצקי: בוא לא ניכנס לפרטים אינטימיים.

יפה ויגוצקי: למרות שמונת הוועדים הצלחתי אחרי 30 יום.

אברהם פורז: לפני עשר שנים, אני היה לי עסק עם הוועדים שלכם.

יפה ויגוצקי: אני יודעת, אני קראתי את כל המסמכים.

אברהם פורז: ולמדתי את השיעור.

יפה ויגוצקי: בכל אופן מיותר לציין שאלה הם אחד הדברים שמכבידים עלינו ביותר.

יפה ויגוצקי: ולמרות שמכבידים, הצלחנו לעשות את מה שעשינו.

יפה ויגוצקי: יש שמונת הוועדים, את שעון הנוכחות.

יפה ויגוצקי: כל ההסכמים החדשים דרך אגב, נותקנו מרשות השידור מבחינת הדירוג, העובדים נותקו מרשות השידור.

אברהם פורז: זה הסכמים מיוחדים כאלה?

יפה ויגוצקי: הם עובדי מדינה לכל דבר ועניין.

אברהם פורז: אבל הם עובדים בחוזה מיוחד?

יפה ויגוצקי: הם לא בחוזה מיוחד, הם עובדי מדינה לפי הדירוגים של הנציבות.

יפה ויגוצקי: אבל ניתקתנו את הקשר מרשות השידור שזה היה בעוכרינו ניתקנו את זה.

יפה ויגוצקי: אני בזה סיימתי.

אברהם פורז: הגב' רובינשטיין, משרד המשפטים.

נגה רובינשטיין: ממש מפתיע אותי שאין כאן נציג משרד החינוך, מעבר כמובן לנציגים המכובדים שנמצאים כאן.

אברהם פורז: מה עם הגב' ויגוצקי?

נגה רובינשטיין: לא, היא נציגת משרד החינוך, אבל כמובן שהטלוויזיה יש את המקום הנפרד משלה.

נגה רובינשטיין: החלטת הממשלה, כמו שחברת-הכנסת גבריאלי ציינה, היתה בטרומית, בתנאי שחברת-הכנסת גבריאלי תמתין להצעת חוק ממשלתית בנושא הזה.

נגה רובינשטיין: אם יש עמדת ממשלה, אם השרה אמרה משהו אחר, אני לא יודעת את זה, אני אשמח דעת.

נגה רובינשטיין: עכשיו מאז ועדת שטרן היתה גם ועדה פנימית, אבל ועדת דינור, בהיותו מנכ"ל שר הממונה על רשות השידור.

אברהם פורז: כשאולמרט היה אחראי על רשות השידור?

נגה רובינשטיין: לדעתי הוא עדיין.

נגה רובינשטיין: במסגרת הוועדה היתה חשיבה בנוגע לתפקיד השידור הציבורי בישראל, תפקיד רשות השידור ובמסגרת הזאת אנחנו גם חשבנו לאחר דיון במסקנות של ועדת דינור, שצריך להיות איזשהו דיון כולל.

נגה רובינשטיין: והיתה גם עמדת משרד החינוך בוועדת שרים שצריך שיהיה דיון כולל לגבי עתיד הטלוויזיה החינוכית ותפקיד הטלוויזיה החינוכית.

אברהם פורז: אז מה את רוצה לומר בשורה האחרונה?

נגה רובינשטיין: בשורה האחרונה זה השורה האחרונה של החלק הראשון ולכן הממשלה מתנגדת.

נגה רובינשטיין: עכשיו לגופם של דברים.

אברהם פורז: אבל הממשלה מתנגדת, למה?

נגה רובינשטיין: הממשלה מתנגדת להצעת החוק.

ענבל גבריאלי: לא, לא, ממש לא.

נגה רובינשטיין: מ -19.12.2004 אומרת לתמוך בקריאה טרומית בלבד בהצעת חוק של שידורי הטלוויזיה החינוכית של חברת-הכנסת ענבל גבריאלי ואחרים, בתנאי שהמציעים לא ימשיכו בהליך החקיקה עד אשר תוגש לכנסת הצעת חוק בנושא מטעם הממשלה.

אברהם פורז: הגב' רובינשטיין, אני משתדל להיות פורמליסט פה, אני כיושב-ראש ועדה לא מחויב לכלום.

אברהם פורז: את יכולה לבוא בדברים עם חברת הכנסת גבריאלי, אם היא תחליט שהיא מושכת את ההצעה או רוצה להכניס אותה למקרר, זו זכותה.

אברהם פורז: מבחינתי כל עוד היא מבקשת לקדם, אנחנו מתקדמים.

נגה רובינשטיין: או-קיי, עכשיו לגופם של דברים.

יוסי שריד: ההודעה של גב' רובינשטיין היא בהחלט נוסכת רצון יותר נחוש להריץ את ההצעה הזו ולאשר אותה.

נגה רובינשטיין: אני את עמדת הממשלה הבאתי.

אברהם פורז: חבר-הכנסת שריד מרגיש מחויבות לאופוזיציה.

יוסי שריד: לא, לא לאופוזיציה.

יוסי שריד: אני מניח אם הממשלה הזאת אומרת שהיא מתנגדת, אז חובה עלינו לאשר את ההצעה.

נגה רובינשטיין: או-קיי, אפשר לגופם של דברים.

אברהם פורז: כן, רצוי.

נגה רובינשטיין: ההצעה מחולקת לכמה חלקים.

נגה רובינשטיין: אני רוצה קודם כל לדבר על המבנה.

ענבל גבריאלי: המבנה כבר אבל אמרתי שזה לא כפי שכתוב ואני יכולה גם להביא את המבנה שרצוי מבחינתי.

נגה רובינשטיין: אני מבינה שאת מדברת על חברה באחזקה מלאה של המדינה במאה אחוז.

ענבל גבריאלי: נכון.

נגה רובינשטיין: אבל שהמטרות שלה הן מטרות ציבוריות.

ענבל גבריאלי: נכון.

נגה רובינשטיין: עכשיו אם המטרה היא תיצור עצמאות מקסימלית של הטלוויזיה החינוכית, זו בהכרח מבנה של חברה ממשלתית, הוא המבנה שיוצר את המשמעות.

אברהם פורז: איזה מבנה אתם מציעים?

נגה רובינשטיין: אני לא באתי לכאן עם הצעה.

נגה רובינשטיין: תפקידי בשלב הזה לשים הדגשים על הנקודות על-מנת שיתממש הרצון שלכם.

נגה רובינשטיין: יש חברות ממשליות עם עצמאות יותר גדולה ועצמאות פחות גדולה.

נגה רובינשטיין: ויש תאגידים ציבוריים עם עצמאות יותר גדולה ועצמאות פחות גדולה.

נגה רובינשטיין: ויש גם גורמים פנים ממשלתיים שנחשבים עם עצמאות יותר גדולה ועצמאות פחות גדולה.

נגה רובינשטיין: למשל, הרשות להגבלים עסקיים, על אף שמה רשות, היא גורם פנים ממשלתי ויש לה סממני עצמאות ולכן לאו דווקא עצם העובדה שמדובר בחברה ממשלתית, היא לא מבטיחה את העצמאות.

ענבל גבריאלי: לאו דווקא, לא בהכרח.

יפה ויגוצקי: רק היום בעיתון יש בקשה של הרשות להפוך לחברה ממשלתית.

נגה רובינשטיין: של מי?

ענבל גבריאלי: של הרשות להגבלים עסקיים.

נגה רובינשטיין: נו, אז מה.

יפה ויגוצקי: דרך אגב, הנציגה שלכם בוועדה דרשה חברה ממשלתית.

אברהם פורז: מי זו הנציגה שלהם?

נגה רובינשטיין: בתקופה שלא הייתי, פשוט לא הייתי במשרד המשפטים באותה תקופה, היתה רוני טלמור.

נגה רובינשטיין: יכולות להיות מספר דרכים להבטחת עצמאות.

אברהם פורז: אני רוצה לומר במאמר מוסגר.

אברהם פורז: אני חושב שהמצב הזה שחברת הכנסת גבריאלי מדברת על דבר אחד על סמך שיחה עם השרה.

אברהם פורז: הגב' רובינשטיין מצד משרד המשפטים שגם היא ממשלה, מדברת על דברים אחרים.

אברהם פורז: באיזשהו מקום אני חושב, קודם כל, אני אומר לכם, אנחנו לא נמתין לממשלה.

ענבל גבריאלי: אנחנו לא צריכים להמתין לממשלה.

אברהם פורז: בסוף אנחנו נשקול את השיקול הטוב ביותר.

אברהם פורז: אבל היה רצוי, מומלץ, בכל זאת, שהממשלה תבוא אלינו, אחרי שתעשה איזה ניווט פנימי מה היא רוצה.

אברהם פורז: היא רוצה חברה ממשלתית?

אברהם פורז: היא לא רוצה חברה ממשלתית?

אברהם פורז: היא רוצה דבר אחר?

אברהם פורז: אני אומר, אנחנו נתקדם גם אם לא תגידו לנו.

נגה רובינשטיין: אין בעיה.

אברהם פורז: אבל אני מוכן לתת גם צ'אנס.

ענבל גבריאלי: אני רוצה לומר כמה מלים שאולי יעשו כאן סדר.

ענבל גבריאלי: קודם כל, השרה אימצה את דוח ועדת שטרן במלואו.

ענבל גבריאלי: זה דבר ראשון.

ענבל גבריאלי: השרה היתה מנועה ודשדשה ואמרה דברים בחצי פה משום שכנראה, לא כנראה, היתה איזו שהיא הסכמה.

אברהם פורז: אבל השרה היא לא לבד, יש את הממשלה כולה.

ענבל גבריאלי: היתה איזה שהיא הסכמה של השרה עם האוצר.

ענבל גבריאלי: עכשיו הבעיות שיש למשרד המשפטים, הנקודות הבעייתיות של משרד המשפטים בהצעת החוק, הן ספציפיות בכל מיני סעיפים.

ענבל גבריאלי: אני מודעת לבעיות, על חלק אני אפילו מסכימה עם הבעיות, כמו הטעות שלי שנפלה בסעיף 2 ושגוררת כמובן את הטעות בסעיף 11.

ענבל גבריאלי: אני בכל הכבוד, אדוני היושב-ראש, הייתי מאוד שמחה אם היינו דנים לגופם של דברים כי זו הצעת חוק, או שהיא תתקבל בוועדה ואחר-כך במליאה או שלא.

ענבל גבריאלי: לתמיכה הממשלתית, משרד המשפטים אף פעם לא יתמוך, זה אני יודעת.

ענבל גבריאלי: אבל תמיכה של משרד החינוך, של התמ"ת ושל האוצר, תהיה בשלב כזה או אחר.

נגה רובינשטיין: אני מחויבת לעמדה הממשלתית.

נגה רובינשטיין: יש כאן אנשים שבאים עם עמדה שלא שמעתי עליה מעולם.

ענבל גבריאלי: נגה, אני מדברת בקונספט הנוכחי, כפי שזה מונח.

אברהם פורז: חברת-הכנסת גבריאלי, אני רוצה לומר לך איך אני עובד ובכל זאת יש לי קצת ניסיון.

אברהם פורז: בדיונים עם הצעת חוק שאיננה איזה תיקון קטן של איזה משהו, קודם כל מקיימים דיון עקרוני בכמה נושאים מאוד עקרוניים.

אברהם פורז: אחרי שמלבנים אותם, מתחילים לקרוא את הסעיפים.

אברהם פורז: אני בדרך כלל, למרות שאני מהאופוזיציה.

ענבל גבריאלי: אני לא חשבתי שנסיים היום.

אברהם פורז: ולא איכפת לי מה הממשלה אומרת לכאורה.

אברהם פורז: אבל אני חושב שראוי שתזמורת כזאת של הרכב של ממשלה, תנגן עם מנצח.

אברהם פורז: זאת אומרת, שלא תגידי לי, משרד האוצר אומר ככה ואני אסתר אתו, והמשרד הזה אומר ככה.

אברהם פורז: צריך להשתדל שהם יבואו עם עמדה.

אברהם פורז: לא יבואו עם עמדה – נתקדם גם בלי.

ענבל גבריאלי: היושב-ראש אמר יותר מפעם ויותר מפעמיים, אני לא כפופים להם, אנחנו פועלים באופן עצמאי.

נגה רובינשטיין: יש החלטה, היא מחייבת.

נגה רובינשטיין: היא גם חייבת לטלוויזיה החינוכית.

יוסי שריד: אני אין לי שום יתרון כמובן, בוודאי לא בנושא הזה.

יוסי שריד: אני רק יכול לומר מהניסיון שלמדתי כאן בשנים האחרונות בוועדה הזאת.

יוסי שריד: שמשרד החינוך איננו מיוצג ומדברים בשמו של משרד החינוך, אין זאת אלא עדות חותכת שהמשרד משחק משחק כפול.

יוסי שריד: אומרים דבר אחד לאוצר, זה נוהל.

יוסי שריד: אותו דבר, עברנו את זה.

יוסי שריד: אומרים דבר אחד לאוצר, הם משתפים פעולה עם האוצר, אחר-כך מתנערים מן האוצר.

יוסי שריד: אחר-כך מספרים לנו דבר אחר.

יוסי שריד: אחר-כך מעלימים אינפורמציה.

יוסי שריד: משרד החינוך הוא משרד מאוד בעייתי.

יוסי שריד: עכשיו מבחינת ידיעת העמדה ולא במקרה הוא לא נוכח כאן.

ענבל גבריאלי: ודבר נוסף, אנחנו מתעכבים כבר דקות ארוכות על עמדת ממשלה.

ענבל גבריאלי: אני יודעת שהוזמנו משרד התמ"ת והחינוך ותקשורת ומשפטים ואולי פספסתי מישהו.

אברהם פורז: אין חובת הופעה, מי שלא רוצה, אני לא הולך למשטרה.

ענבל גבריאלי: בסדר, אין חובת הופעה ולכן לנו אין חובה להתחשב יותר מדי.

אברהם פורז: טוב, או-קיי.

אברהם פורז: כן, מר סמירה:

נגה רובינשטיין: שניה, יש לי עוד כמה נקודות בהצעת החוק של חברת-הכנסת גבריאלי.

אברהם פורז: אחד הדברים שמטרידים אותי ואני אומר לכם כבר, זה הגוף המפקח על תוכן השידורים, בין אם זה, לא משנה איך תקראו לזה, בעיני וזה הדבר שהכי הדאיג אותי כל השנים, זה העובדה שלממשלה יש מחלקה שמשדרת מהדורת חדשות.

אברהם פורז: ערב חדש, זו מהדורת חדשות שמשודרת על-ידי מחלקה ממשלתית.

אברהם פורז: נכון שבמרוצת השנים הניסיון הוא טוב.

אברהם פורז: אני לא חושב ששרי החינוך לדורותיהם התערבו בתכנים בערב חדש.

אברהם פורז: אני חושב שלא.

אברהם פורז: ולמרות הכל בעיני זה אחד הדברים הבלתי תקינים.

אברהם פורז: הדבר השני, תמיד נראה לי גם בעייתי שחברה ממשלתית מוכרת פרסומת לציבור ומתחרה עם גורמים אחרים שמוכרים פרסומת.

אברהם פורז: שהדברים האלה גם כן בעייתיים.

אברהם פורז: את זה צריך להביא לכלל פתרון.

אברהם פורז: לא שהממשלה מבחינת זאת היא תיתן להם דיקטט, אבל רצוי שבדיוק בוועדה, בעיקר שזה הושג בתמיכת ממשלה.

אברהם פורז: ממילא חברת-הכנסת גבריאלי לא היתה באופוזיציה והיתה מגייסת רוב במליאה נגד הממשלה ומעבירה את החוק, אז בסדר.

אברהם פורז: אבל היא קיבלה תמיכת ממשלה, אז ההנחה היא שהממשלה מעונינת ורצוי שהיא תמשיך להיות נוכחת פה.

אברהם פורז: יכול להיות שהיא לא רוצה להיות נוכחת, אז היא לא תהיה נוכחת, אבל לפחות צריך לתת לה את הצ'אנס.

אברהם פורז: גב' רובינשטיין, אל תיכנסי לפרטים.

אברהם פורז: הדבר הכי חשוב, אני אומר גם לך חברת-הכנסת גבריאלי, בעיני זה מי תפקח על תוכן השידורים, מי ממנה את המנהל, מי מפטר את המנהל.

אברהם פורז: אלה הדברים שבעיני הם חשובים.

אברהם פורז: תציעו, כי פה אין כלום.

אברהם פורז: פה אומרים תהיה חברה ממשלתית, כזאת, כזאת, אני לא יודע, אם זה למשל חברה ממשלתית ששר החינוך ממנה את כל הדירקטוריון ומחליט.

אברהם פורז: זה בעייתי.

מנשה סמירה: אני רוצה לומר גם לחברת-הכנסת גבריאלי, כדאי לשים לב לשני דברים.

מנשה סמירה: לטלוויזיה החינוכית יש זכויות רבות ויש חשיבות מרובה ואנחנו גם שהתייחסנו בוועדת שטרן גם תמכנו בוודאי בחלק מהדברים.

מנשה סמירה: לא בהכרח אנחנו שלמים עם כל ההמלצות של ועדת שטרן.

מנשה סמירה: לטעמי, זו הזדמנות.

אברהם פורז: מי היו אותם חברים בוועדת שטרן?

יפה ויגוצקי: נציגי משרד החינוך היה ד"ר עודד כהן, ד"ר אילנה זיילר; היתה מנהלת בדימוס של הטלוויזיה החינוכית, מיכל ארבל; היה מוועדת האוזר, היה עורך-דין; היה רפרנט משרד האוצר אורי שוסטרמן; יאיר שטרן כמובן; היתה הסופרת גלילה רון-פדר;

מנשה סמירה: הוועדה היתה של משרד החינוך.

יפה ויגוצקי: לא, סליחה, הוועדה קיבלה אישור בג"ץ.

יפה ויגוצקי: להזכירך, היתה ועדת האוזר אושרה על ידי בג"ץ.

אברהם פורז: זה ועדה פנימית של משרד החינוך.

נגה רובינשטיין: אל תציג את זה ככה.

נגה רובינשטיין: מה שקרה זה שהמדינה הבטיחה שאנחנו נלך להליך חקיקה ראשי ואמרה תמונה ועדה, אז נמשכה העתירה.

נגה רובינשטיין: זה קיבל בג"ץ.

אברהם פורז: מי עתר?

נגה רובינשטיין: נדמה לי שארגוני היוצרים.

מנשה סמירה: יש פה הזדמנות לקיים דיון רציני לאור המלצות שטרן וגם נושאים אחרים.

מנשה סמירה: לא רק המבנה, הייעוד, התכנים.

מנשה סמירה: יש לי פה המון השלכות והמון זיקות למה שמוצג כאן.

מנשה סמירה: ויש פה עוד כמה פרמטרים שצריך לקחת אותם חשבון, שלא ניכנס אליהם עכשיו.

מנשה סמירה: אבל כל נושא הכניסה לשוק הפרסומות, שרק עכשיו אנחנו מנסים להסדיר אותו ולכל העצמאות.

אברהם פורז: אבל היתה פה חקיקה של חברת-הכנסת גבריאלי שהאריכה להם את הזיכיון.

מנשה סמירה: כן, אבל ההמלצות כאן.

ענבל גבריאלי: עד 2015.

מנשה סמירה: לא מדובר על השעה וחצי בתוך ערוץ 2.

מנשה סמירה: כאן יש פה איזה שהיא המלצה מתמשכת שמרחיבה את היריעה.

ענבל גבריאלי: זאת אומרת, שכל עוד זה בערוץ 2 זה בסדר וב-23 לא?

ענבל גבריאלי: אני חושבת שהארכת הזיכיון וההיתר שניתן להם במסגרת ערוץ 2, אני חושבת שזה משהו שאמור להעיד על כלל.

מנשה סמירה: חברת-הכנסת גבריאלי, כל מה שאני רוצה להגיד, אני לא רוצה לתת לך תשובות.

אברהם פורז: אני לא עיינתי בזה לעומק, יש פה הרחבה של פרסום?

מנשה סמירה: יש פה הרחבה.

אברהם פורז: מול הקיים?

מנשה סמירה: יש פה הרחבה של שנה.

אברהם פורז: שבערוץ 23 יהיה פרסום?

מנשה סמירה: בוודאי, שערוץ 23 ייכנס לעניין.

אברהם פורז: עם פרסום מלא?

מנשה סמירה: כן.

מנשה סמירה: עכשיו תראה, יש לזה השלכות, אני לא רוצה להגיד כרגע לחברת-הכנסת גבריאלי אם כן או לא.

ענבל גבריאלי: יפה, הוא עוסק עכשיו בפרשנות של הצעת חוק שעברה טרומית בלבד, אז אני שומרת…

אברהם פורז: האם לשיטתך בערוץ 23 זה צריך לחרוג מתשדירי חסות, צריך פרסום מלא?

ענבל גבריאלי: כן, אבל מאוד מאוד מוגבל שפונה אך ורק לקהל היעד של החינוכית.

מנשה סמירה: אני רוצה להגיד רק דבר כזה.

מנשה סמירה: צריך שיתקיים דיון על ההשלכות.

מנשה סמירה: למשל נתתי את תחום הפרסומות.

מנשה סמירה: יכול להיות שבסופו של דבר ההמלצה של חברת-הכנסת גבריאלי או ההצעה הזאת תתקבל והיא תהיה הנכונה ואפילו נתמוך בה, לצורך העניין.

מנשה סמירה: בואו נקיים דיון עם ההשלכות, נפתח את זה קצת בצורה יותר רחבה, כולל לתת אפשרות לזכיינים האחרים.

מנשה סמירה: וגם לנו, תראה, את זה קיבלנו ביום ראשון, אנחנו לא היינו שותפים לכל מה שנאמר כאן על הממשלה, בעד או נגד, לא היה ברור.

מנשה סמירה: אפילו לא התקיים דיון.

אברהם פורז: אבל היתה אלי פניה של זכייני ערוץ 2 שהודיעו להם באיחור והם לא יכלו לבוא.

מנשה סמירה: לכן כל העניין הזה יש לזה המון השלכות.

מנשה סמירה: יש פה עניין, אנחנו העמדה שלנו היתה מאוד עקרונית, תמיכה חותכת בטלוויזיה החינוכית בוועדת שטרן ובכלל.

מנשה סמירה: אבל עם איזשהו ייעוד מאוד ברור.

מנשה סמירה: יש כאן הרחבה של הייעוד ושל המטרות שיש לזה השלכות גם כן.

מנשה סמירה: אני מניח שרשות השידור יתייחסו לנקודה הזאת.

מנשה סמירה: אני מוכן להתייחס לדברים, אני לא נגד, כל מה שאני מנסה לומר, המהירות במקרה הזה היא לא נבונה.

מנשה סמירה: יש פה מקום שצריך לבדוק את העניין, את ההשלכות.

מנשה סמירה: יש פה הזדמנות לקבע משהו חיובי, אבל בדרך.

מנשה סמירה: הדיון הזה מבחינתנו נעשה במהירות.

ענבל גבריאלי: מבחינתי שיהיו עוד ארבעה דיונים מקדמיים להצעת החוק.

אברהם פורז: מר סמירה, תנוח דעתך שאין שום כוונה, לפחות לא לי, לקיים פה שום דבר חפוז.

מנשה סמירה: שיתאפשר לגופים ולהגיע לאיזשהו הסדר.

אברהם פורז: לא חפוז ולא פזיז.

ענבל גבריאלי: שיגיד לך היושב-ראש ותגיד מנהלת הוועדה, כולם הוזמנו.

ענבל גבריאלי: בין אם היתה מתקיימת כאן הצבעה ובין אם לא תתקיים.

ענבל גבריאלי: אדוני-היושב-ראש, לי לא היה ספק שאנחנו אך ורק נותנים צעדון קטנטן בהצעת החוק.

ענבל גבריאלי: אבל אני חושבת שגם את הדיון הזה היו צריכים לקבל כל הנוגעים בדבר ולהיות נוכחים כאן.

מנשה סמירה: מצוין.

אברהם פורז: מר אלוני, אדוני מנכ"ל רשות השידור בפועל?

יאיר אלוני: אני אסתפק בשלוש הערות קצרות.

יאיר אלוני: אל"ף, אני מצטרף לדברים של מנשה שהמנדט פה הוא רחב מאוד והורחב מאוד.

יאיר אלוני: בי"ת, יש פה שורה של דברים שהם עמומים לחלוטין ולא ברור לאן הם נוסעים ולמה.

יאיר אלוני: סתם לצורך הדוגמה, ענייני היום.

יאיר אלוני: ערב חדש, זה ענייני יום או חדשות כפי שאדוני כינה אותה.

יאיר אלוני: גימ"ל, ברמה העקרונית אנחנו לא מתנגדים, נהפוך הוא.

יאיר אלוני: רק אני לא יודע על הרבה ניתוחים של תאומים סיאמיים שהוכתרו בהצלחה.

יאיר אלוני: אנחנו בעד להיפרד.

יאיר אלוני: בחליפת מכתבים שאני לא יודע מי כן אולי העמימות מצניעה אותה.

אברהם פורז: לא הבנתי, איך אתה רוצה להיפרד?

אברהם פורז: שיעזבו את הערוץ הראשון?

יאיר אלוני: כן.

אברהם פורז: ומה, שישדרו רק בכבלים.

ענבל גבריאלי: אולי כי לחינוכית יש קושי לשלם את סכומי העתק שאתם רוצים.

יאיר אלוני: ברגע שיהיה די-טי-טי או די-וי-טי, הכל יבוא על מקומו בשלום.

יאיר אלוני: אבל כרגע יש עיכובים ברמת משרד התקשורת.

יאיר אלוני: כפי שאני יודע.

יאיר אלוני: מה שאני אומר הוא שיש חליפת מכתבים בין משרד החינוך לבין רשות השידור, היושב-ראש הקודם של רשות השידור, אברהם נתן, שם מדובר על היפרדות, הינתקות לא מוחלטת.

יאיר אלוני: קצת הינתקות וקצת נשארים.

יאיר אלוני: קרי, הטלוויזיה החינוכית הולכת לשדר בערוץ 23, אבל היא נותנת בין 8:00 ל-8:10 בערוץ הראשון, היא נותנת בין 12:30 ל-3:30 בערוץ הראשון.

יאיר אלוני: אבל את המשדרים ואת התדרים תשלם רשות השידור.

יאיר אלוני: למה?

יאיר אלוני: אני הסתכלתי הבוקר בראי ולא ראיתי את הסנה בדיוק כמו שמשה רבנו, אני לא יודע להוציא מים מן הסלע.

יאיר אלוני: ניסיתי, לא הולך.

יאיר אלוני: מהכספומט כן, מהסלע לא.

יאיר אלוני: מי שרוצה לעשות הפרדה – שיעשה הפרדה כירורגית עד הסוף.

אברהם פורז: מר אלוני, האם לפי בדיקות שלכם לגבי הצפיה בערוץ הראשון, כמה אנשים צופים בו באמצעות הכבלים או הלווין וכמה צופים בו בקליטה ישירה מן האוויר?

יאיר אלוני: סדר גודל 74, 73 אחוז צופים מכלל בתי-האב בישראל שזה מיליון וארבע מאות אלף לפי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

אברהם פורז: אז 25 אחוז עדיין צופים?

יאיר ליבני: לא, זה לא 25 אחוז.

יאיר ליבני: צריך להפחית מזה אוכלוסיות שמטעמים עקרוניים לא צופים בטלוויזיה, יש כאלה חרדים.

מנשה סמירה: 75 אחוז מחוברים לכבלים וללווין.

אברהם פורז: מר סמירה, אולי יש לכם יש את הנתון.

אברהם פורז: מתוך כאלה שיש להם מקלט טלוויזיה, עזוב את האוכלוסייה הכללית, לא מעניין אותי.

אברהם פורז: אגב, מי שיש לו מקלט טלוויזיה חייב לשלם אגרת רשות השידור.

אברהם פורז: מי שמשלם או לא, אבל זה שאלה אחרת.

אברהם פורז: מתוך אלה שיש לו מכשיר טלוויזיה שמיש, כמה מתוכם קולטים את הערוץ הראשון או לצורך העניין גם את הערוץ השני.

אברהם פורז: בערוץ השני הקליטה יותר גרועה באוויר, אבל הערוץ הראשון כמה מתוכם קולטים ישירות וכמה קולטים מכבלים או מלווין?

אברהם פורז: זה 15 מול 85 אחוז?

מנשה סמירה: לא, אני מעריך שיותר.

נגה רובינשטיין: אם אפשר רק להוסיף.

נגה רובינשטיין: מכיוון שהקליטה של הערוץ הראשון ושל הערוץ השני היא קליטה לא טובה, זאת אומרת, במקום שאנשים לא מתחברים לכבלים והלווין, יש אנשים שנאלצים להתחבר לכבלים והלווין גם בשביל לקלוט את הערוצים שהם רוצים.

אברהם פורז: לא, זה ברור.

אברהם פורז: אבל השאלה הנשאלת פה.

אברהם פורז: הערוץ הראשון אומר, תפרידו אותי מהחינוכית.

אברהם פורז: יש שם ערוץ בכבלים, יש שם ערוץ בלווין.

אברהם פורז: תשחררו אותי מהם, תנו לי את התדרים, תנו לי את כל הערוץ הזה מתחילתו ועד סופו רק לי.

נגה רובינשטיין: אז רק משום שהוא משלם מחיר גישה של 200 ש"ח מקבל את חבילת בסיס.

יפה ויגוצקי: על-פי חוק רשות שני שרים שצריכים להסכים לעניין הזה.

נגה רובינשטיין: לא, זה אומר שרק מי שמשלם יש לו את האמצעים לשלם את ה-200 ש"ח, מחיר גישה לכבלים והלווין כי זה המחיר עלות חבילת בסיס פחות או יותר.

אברהם פורז: אחת הבעיות של הדי-טי-טי זה אפשרות למוטט את הכבלים ואת הלווין.

אברהם פורז: מר אלוני, אני אומר לך את גרסתי.

אברהם פורז: יש הרבה מאוד משפחות שאם יהיה להם קליטה איכותית של כל הערוצים הציבוריים, ערוץ 2, ערוץ 10, אתם והחינוכית, הוא מתנתק מהכבלים ומהלווין.

אברהם פורז: הוא יכול לחיות גם בלי סרט.

יאיר אלוני: הדוגמה האנגלית שהיא אחת הדוגמאות הבולטות להצלחת של הדי-וי-בי-טי, או כפי שאתה קורא לו די-טי-טי, לא מוכיחה את מה שאתה אומר.

יאיר אלוני: לא הדוגמה הגרמנית שהיא הדוגמה המוצלחת ביותר בהפעלה של די-טי-טי, גם לא הדוגמה השלמה.

יאיר אלוני: אלה הדוגמאות המוליכות היום בעולם.

אברהם פורז: אצל האנגלים אבל חלק מסקיי נקלטים בצלחות ישירות.

אברהם פורז: פעם התקנת צלחת, גמרת את הסיפור.

יאיר אלוני: מפני שהבסיס הכלכלי שלהם הוא אחר.

אברהם פורז: טוב, בסדר, ניכנס לזה עוד בבוא היום.

אברהם פורז: אני מאוד חושש מהדבר הזה שזה ימוטט את הכבלים ואת הלווין, השידור הדיגיטלי.

אברהם פורז: אבל צריך לחשוב על זה.

אמיר ונג: באתי בעיקר להתנצל שבאמת אנחנו לא הגענו ערוכים לדיון הזה מפני שקיבלנו את ההודעה עליו אתמול בערב, בשעה מאוחרת.

יהודית גידלי: אנחנו לא עובדים בערב.

אמיר ונג: וגם בגלל שסך-הכל אנחנו יוצאים מתקופה של מכרז שבה היינו עסוקים בהרבה דברים אחרים.

אמיר ונג: אני מאוד מצטרף לדברים שאמר מר סמירה מבחינת הצורך לבחון איך משתלבת ההצעה הזאת במכלול השידורים בישראל.

אמיר ונג: לדוגמה, בנושא של הפיקוח, כבר יש לנו את הרשות השידור, את הרשות השניה, את מועצת הכבלים והלווין.

אמיר ונג: פיקוח כאן יהיה איזשהו גוף חדש או ישתלב עם אחד.

אמיר ונג: מעבר לזה מבחינת הצ'רטר של הערוץ אין ספק שצריך לחשוב מהבחינה אם הוא נותן ביטוי למורשת היהודית, מה קורה לערוץ מורשת שמועצת הכבלים והלווין הולכת להקים, הוא יתחרה בערוץ מורשת.

אברהם פורז: אני מקווה שכל הערוץ יהיה מהתחלה ועד הסוף מורשת.

אמיר ונג: קידום היצירה הישראלית והמקורית, האם זה המקורית, האם זה אומר בעצם שהוא יכול לשדר כל יצירה ישראלית מקורית ולהתחרות מלא בערוצים המסחריים.

ענבל גבריאלי: אם אתה חושש שמחר-מחרתיים בחינוכית יפיקו איזה שהיא טלנובלה, אז הסר חשש.

אברהם פורז: "קרובים, קרובים".

ענבל גבריאלי: גם את "עניין של זמן", זה לא טלנובלה.

אברהם פורז: אולי איכותית וטובה, אבל טלנובלה.

ענבל גבריאלי: טלנובלה לא יכולה להיות איכותית וטובה.

אמיר ונג: איזו שהיא בדיקה לגבי הייתכנות הכלכלית צריכה להיות, ואז תעלה שאלה, מכיוון שהבעיה המרכזית, עד כמה שאני מבין ,היא בעיית תקציב.

אמיר ונג: איזה מן תכנים ישדר הערוץ הזה כדי שהוא יצליח לייצר לעצמו תקציב מסחרי.

אמיר ונג: ולפי התכנים האלה מה יקרה לערוצים המסחריים ואיך זה ישפיע באמת.

אמיר ונג: אנחנו רק יוצאים למכרז שבו התחייבו התחייבויות גבוהות מאוד, גם בתחום היצירה הישראלית וגם בכסף.

ענבל גבריאלי: וההתחייבויות שאתם התחייבתם במכרז איך הן רלוונטיות בדיוק לחינוכית?

אברהם פורז: אם הקהל יעבור לחינוכית, הם יתמוטטו.

ענבל גבריאלי: אני מצטערת שאני שוב קוטעת אותך, אבל זה לא אמיתי מה שאתה אומר.

ענבל גבריאלי: זה לא כזה מציאותי.

ענבל גבריאלי: אתה באמת לא חושש מתחרות כזו מטורפת עד כדי כך שתביא אתכם למצב שלא תעמדו בהתחייבויות שלכם.

ענבל גבריאלי: זה מה שאתה אומר?

אמיר ונג: חברת-הכנסת, לא ברור לי לגמרי איך הערוץ הזה יפעל ומה הוא ישדר מההצעה הזאת.

אמיר ונג: וזה מה שאני מסכים לחלוטין עם סמירה.

אברהם פורז: השעה 13:30 ואנחנו נאלצים להפסיק.

אברהם פורז: אני מבקש את הדברים הבאים.

אברהם פורז: אני מבקש מחברת-הכנסת גבריאלי לגבש את ההצעה, בעיקר לגבי המבנה הארגוני, איך החברה הזאת, הבנויה איך יהיה הדירקטוריון שלה, מי ממנה אותה, איך מפטרים, מה תפקיד המנכ"ל, מה סמכויותיו.

אברהם פורז: במקביל, אני רק מבקש, הגב' רובינשטיין, מתוך הנחה שאת הנציגה האותנטית של הממשלה ברגע זה.

אברהם פורז: שאת תביאי לנו ככל שניתן עמדת ממשלה בקשר לרעיון כולו ובין היתר גם לשאלה הזאת של המבנה הארגוני.

אברהם פורז: תשתדלו לעשות את זה בהקדם ואני אשתדל בהקדם לקבוע ישיבה.

אברהם פורז: אנחנו יכולים להתקדם גם בלעדיכם.

אברהם פורז: אבל בלי המציעה, אנחנו לא יכולים להתקדם.

ענבל גבריאלי: אני אעשה את זה עד סוף השבוע מבחינתי.

אברהם פורז: לישיבה הבאה תזמיני גם זכייניות ערוץ 2.

יהודית גידלי: הוזמנו.

ענבל גבריאלי: הוזמנו כולם, גם "הוט" ו"יס".

אברהם פורז: אני מאוד מודה לכם.

אברהם פורז: הישיבה נעולה.